en av otaliga samlagsställningar, vilken beskrivs av Kahn (1944): ”Kvinnan lägger sig tvärs över sängen så att sätet kommer att ligga över sängens kant. Därefter skiljer hon på låren och drar upp knäna till axlarna. Mannen närmar sig henne stående, skiljer blygdläpparna åt med fingrarna och för mellan dem försiktigt in manslemmen.”


avelskorv
blodkorv
grynkorv
köttkorv
fläskkorv
pojkens ståtliga korv från Scan
prinskorv.

även avelskorv, blodkorv, grynkorv, köttkorv, fläskkorv, pojkens ståtliga korv från Scan, prinskorv. Också korv med potatis och korv med ägg; kuk med tillbehör. 1 (sl) kuk. ”Det är inte korven man blir tjock av utan såsen.” (sexvits) ”För egen del kan jag tänka mig betydligt roligare hål att stoppa fläskkorven i än munnen.” (Lodalen 2003) ”Det är länge sedan FarmorFittan tillät någon förmäten köttkorv tränga in i sej.” (Nikanor Teratologen: Pedofobens bekännelse, Perversioner 2003.) Tysk slang Wurst och engelsk slang sausage med samma betydelse. ”Korv med frans(k)bröd och tomatsås”, samlag då kvinnan har mens.

”Han knäppte upp min gylf å fick fram avelskorven, spotta ut sin rykande fimp å börja dominant suga.” (Teratologen 1998) ”Enligt henne lär du visst ha viftat med prinskorven, sa Johansson.” (Persson 2005) 2 (sl) grilla (gömma korven); knulla. 3 (sl) korv, skitkorv för färgens och formens skull. Även ”gubbakorv”, enligt 66-årig kvinna. ”Korven faller ner i vattnet med ett plask. Så fort den ringlat ut känner jag att en ny vill ut. Efter den en till. Så håller det på.” (Blå 2005) ”Jag gick till badrummet och avlossade en stadig korv. Det var njutbart att förnimma dess väg genom tarmen, att spärra ut ringmuskeln och ge sig hän åt krystreflexen.” (Drougge 2006) 4 (sl) gömma korv; om homosexuella. ”Dom har väl lekt gömma korven med varandra, sa Bäckström när spaningsstyrkan sammanträdde efter lunch och Holt just redovisat det senaste resultatet av deras mödor.” (Persson 2003) 5 (sl) dra skinnet av korven; runka, onanera. 6 korv (so) 1700-t. Korfvar; öknamn på sedlighetspolisen. Det finns ett ålderdomligt skällsord korvknekt som, enligt Inedahl (2023), var "speciellt reserverat för myndighetspersoner, till exempel stadens vakter, tullare eller lägra tjänstemän, de  så kallade kämnärerna." Och Petter Inedahl ger exemplet: "Anders Tomasson och Mats Matsson tittade upp när dörren öppnades. Det var skattmasen Staffan Rolofsson som kom in, och Mats hälsade honom med sitt ölstop, en sak som gjorde Anders arg. Varför skålar du med den korvknekten, frågade han och fortsatte sedan på finska: Joudu hevon vittuun."  (Stockholm 1626) Enligt Petter Inedahl har det finska uttrycket med hästars fortplantning att göra.


(sym) bajsa, skita. Det ord jag själv ofta använder när jag  vill vara lite finare i mun. Annars säger jag skita.  Jämför korv (3).


(sl) 1 fitta. ”Hon berättar att de flesta killar hon pratat med om utseendet på muttan tycker om när de inre blygdläpparna hänger ut lite. En har till och med sagt att en mutta med små blygdläppar är en korvbrödsfitta, och att det är tråkigt.” (Ska vi verkligen prata om den? Ottar 4/97.) 2 arsle. ”Woot! spammade den spräckta Asus när den uppkåtade Zalamander mountade sin petternicklas in i hans trånga korvbröd.” (QuakeNet: Log 1 juni 2006) Se även under bröd.


(sl) förhud.  Se korv och chassi.


(dial) horbock*. (OFS)


(sl) 1 fest med enbart manliga deltagare. 2 knullfest med korven (kuken) i huvudroll.


(sl) fitta. Se  korv och grilla.


se blygdläppar.


(lmo) ljudlig fjärt.


(sl) homosexuell, bög. ”Jävla skitfilm och inte ens nåra bra korvryttarscener trots att det stod i tv-bilagan att den skulle handla om bögar.” (Persson 2005) Se även ryttare och korvstoppare.


(sl) homosexuell man, bög. Se också korvryttare.


(sl) homosexuell, bög.


(grek) klubba, penis.


(för sl) fitta. Från  persiskan.


(dial) fis, fjärt. (ORB)


(rom) svära.


(rom] förbannelse*.


(för sl) hora.


(för sl) 1 hallick. 2 Slangopedia.se har  betydelsen knullare och förolämpning. Från persiskan.


(so) tidelagare. "En honungsnuppa i trynet, herreje, han pratar som en koskändare." (Salama 1965) Se vidare under tidelag och skända.


(dial) virvel i håret. Uppgift från OFVG som förklarar: ”Enl. folktron orsakad av att modern under grossessen hade blivit slickad i håret el. ansiktet av en ko.” Se även kopuss.


(sl o so) flicka, kvinna som sexobjekt.


1 (da) fitta. 2 (sl o so) "Djävla kossa!"


(no sl) kuk, kvast*.


(dial) ”om människa: krysta för att driva ut avföring.” (SFO) Rietz (1867) har kosta sej; anstränga sig.


(holl) motsvarighet till engelska cunt* men kot anses i mindre obscent än cunt.


(för sl) assyriska/syriska för fitta.


(lmo) kåting. En som blir kåt lätt.


(för sl o so) fitta (om man).


(euf) avföring. Nils Haglund (f 1930) minns att ordet användes i familjen på 1930-talet. Han härleder ordet från tyska Kot; smuts. Roger Hansson i Järfälla berättar att hans ”tidiga barndoms (ca 1950) uttryck för det som väl numera oftast kallas ’bajsa’ var ’göra kott’.” Jämför kotte.


(nyo) ”ha härlig sex utan att för den skull vara kär”. (SAO)


(sym) grundbetydelse något litet och runt. 1 kuk för likheten med t ex en grankotte. Smaska (snaska) kotte; suga kuk. 2 kotte; liten grabb, litet barn, som bl a går igen i slangens ”hon ska få en kotte”; hon ska få barn. Hos Lidaräng (1982) berättas historien om en man som ”aldrig kallades annat än Boren ’Borren’ sedan han en gång utpekats som fader till ett utomäktenskapligt barn och försökt komma undan faderskapet genom att duka upp en historia om en ’borre’, d v s kotte som fallit ned från ett träd och gjort flickan gravid”. ”Förresten hade han skickat bort jäntan för länge sen bara för att fröna inte kom från hans kotte.” (Kallenberg 1999) 3 testikel för likheten med t ex en tallkotte. ”Dra in kottarna för annars sitter de löst, var hennes öppningsreplik.” (Celander/Hörnfeldt 1993) ”Jag påstod att stjärnorna var lika stora som den helige Peters tallkottar och inte större, och att månen var en oäkta syster till solen.” (Aretino 2008) 4 kottepåse; pung*. Jämför påse. 5 avföring, skit. Släppa kottar; skita. 6 rulla kotte; runka.


annat namn på asfyxofili* efter den tjeckiske kompositören Franz Kotzwara som dog olyckligt 1791 sedan han, som ett led i en sexakt, bett en prostituerad hänga honom.


(sl) kuk. Livligt, vildsint barn.


(sym) kallas den som går omkring och nyper andra i rumpan. Ordet krabba är från 1500-talet och  kommer ursprungligen från kravla, krabbla; röra sig långsamt.


(dial o ljud) om att harkla*, hosta upp slem, hosta och spotta. (OFS) Ordet finns också i finlandssvenskan.


(fsv) medelnordtyska krodenduvel, krodensone; djäfvulsk, förbannad, ond. "kraden forrädare äst thu." (Namnlös  och Valentin.  Utg. af G. E. Klemming 1846) Uppgift från Söderwall (1890).


(sl) liten, oansenlig kuk. Krafs; småpengar och andra värdelösa småsaker.


(rsv) svordom, ed. Enligt SO är kraftord belagt sedan 1810 och kraftuttryck sedan 1842. Jfr tyska kraftausdruck med samma betydelse.


Nielsen (1952) om ”en värdelös humbugmedicin, som försäljes av sjukvårdsaffärer och kvacksalvare i syfte att stimulera könsdriften och bota impotens och frigiditet”. Jämför afrodisiakum.


(sl) 1 förhud. Även rullkrage, väpnarkrage. 2 pälskrage; hår på könsorgan.


(sl) smegma*. Se även smör.


(dial o ljud) vämjas, känna kräkningar, kräkas. (OFS 1860-t)


(sl) hästspillning. Krake; mager och utsliten häst. Se även mök.


(sl) Berg (1924) om bordell i 1890-talets Helsingfors.


omfamna, klämma. Fornsvenska krama; klämma hårt. 1 (sl) krama ur tuben*; runka. 2 (sl) krama ur svampen*; pissa.


(sl) ”masturbator”, enligt Thesleff (1912). Se även masturbera.


(lmo) Uarda-Akademiens Ordbok (Lund 1998)  har prostitution.


(sl) 1 kuk. Kranen droppar, läcker. Av medellågtyska kran. Stolpe (1984) påpekar att kran är ett gammalt germanskt ord som betyder trana (Kranich på tyska). ”Vi har inte lånat det direkt från Hornborgasjön till badrummet utan via en mackapär som de gamle hade till att spänna sina stålarmborst med. Där vred man på en krona i stil med den på vår badrumskran, och den där apparaten kallades kran ’trana’.” ”Hörru, du har en bra kran därnere också!” (Delany 2009) Se vidare under kuk. 2 näsa. 3 knarklangare.


(fsv) eg sjuk, skröplig men också, enligt Söderwall (1890), med betydelsen osedlig, liderlig. "en krank kona  stals j  hans sängh." (Codex Bildstenianus ca 1350)


(euf) 1 könshår. En ring, krans av hår runt könsorganen. ”Du binder din eldkrans kring min midvinterstång...” (Hästbacka: Till min älskade och hennes fitta. Subaltern 3/2006) ”Och han strök opp, och hon strök ner/ allt på dä wita lår/ Wa ä dä för en törnekrans/ Faderilla, lilla, törnekrans,/ du har imella lår.” (Byrman/ Olofsson 2011) 2 ollon, förhud, enligt Roberg (1718). 3 oskuldssymbol som i ordspråket: "De är inte jungfrur alla som bär kransen.” Holm (1980) förklarar ”den gamla symbolen för okränkt oskuld”. ”I Pans tempel i Efesus fanns en grotta, hvari ett pipande ljud gaf till känna, om en kvinna, som trädde där in, var okränkt eller hade förlorat sin jungfruliga krans.” (Kress 1905)

”Och kransen jag dig skänker/ Tridiridiralla tridiridira/ En annan jag påtänker/ Tridiridirallala.” Här handlar det om den nidvisa, som närmare omtalas under uppslagsordet fot, hämtad från Strindbergs drama Fröken Julie. Jean säger ju tydligt att han inte älskar Julie utan att, som Kværndrup/Olofsson (2013) uttrycker det, ”hans erotiska attraktion har med underdånig klasskänsla att göra. Hon (Julie) ger honom ändå ’kransen’, som det sjungs om i tredje strofen. Kransen är ett hedersbevis, känt sedan antikens lagerkransar, men under medeltiden var det också en sinnebild för det kvinnliga könet och dess krans av behåring.”


(sl) ”erotisk film”. (folkmun.se) Jämför knökafilm.


(sl) knulla. Langenfeldt (1947) har fått ordet från flottan och publicerar det med anmärkningen; ”kran, armar?” En kransåg är annars en lång handsåg avsedd att skötas av två man. Ordet kommer av tyska Kransäge egentligen transåg av Kran; trana. Sågen har vissa likheter med en tranhals, som i sin tur har kukform.


(lmo) snor*. Kran* (sl) näsa.


(dial) mens, menstruation*. (OFS)


(dial o ljud) kräkas. (OFS) Rietz (1867) har krasa; låta i halsen bl a om dödsrosslingar (Småland).


(sl) som i karse (da sl); behåringen på könsorganen.


(dial) djävulen, den onde. (OFS)


trattformig hålighet av grek krater; skål. 1 (sym) könsorgan. ”Hon är en totalt oansvarig vulkan och du badar gärna i hennes lava*. [...] Hennes krater bubblar vildare än min.” (Säfve 2002) ”Mellan de vitt utspärrade låren såg hennes älskare en krater som gapade av otålighet, drog sig samman och löddrades.” (Walker 1966) 2 (sym) arsle, röv. ”Då lade jag mig på rygg som en från Mariabron, vilade mina ben över hennes skuldror, och hon stack in kolven* ibland i den goda och ibland i den elaka kratern  så att jag snart nådde utlösning.” (Aretino 2008)


enligt Peter Isotalo (f 1980) ”förekommer ordet i porrfilmsbeskrivningar där det minutiöst räknas upp olika sexuella aktiviteter i filmen och hur många gånger dom äger rum. Min tolkning är att kraterskott står för den avslutningsprocedur där mannen, efter att ha dragit ur sin penis, ejakulerar på, i eller runt den kroppsöppning som senast penetrerats. Jag misstänker också att termen mer specifikt anspelar på den tillfälligt uttöjande effekt som långdragen analsex kan ha, men eftersom jag inte sett just de filmerna själv är det bara en gissning.” Se även skott.


(sl) 1 knulla. Riva, klösa.  Kratta (dial); nedmylla (säd) i jorden. 2 kratta filén; runka en hårig fitta. Se även filéer. 3 (so) feg stackare,


(euf) ställa krav på samlag. ”Anders hade inte kommit tillbaka till det ömtåliga ämnet sen dess. Han var alltid så fin och hänsynsfull mot henne, sökte göra henne till lags i allt. Men hon kände att han alltjämt ställde sitt stora krav på henne.” (Gustaf-Janson 1932)


(dial) ”skämts benämn på seminör”. (OFS) Förmodligen rör det sig här om (in)seminörens (veterinärens) klädsel, tidigare bl a iförd kravatt, vid konstgjord befruktning av t ex kreatur.


(ljud) kräkas, spy.


(grek) kött men också som metafor för kvinnligt könsorgan.


(dial) spyor, också använt som skällsord. (ORB) Jämför kräkas.


(grekiska chremata; pengar och philia; kärlek, dragning till) att tända sexuellt på att få betala för sexuella aktiviteter eller på att bli bestulen på sina pengar av sin partner.


(åld) med hos Swedberg (1720-t) i betydelsen otukt, liderlighet  och om otillåtet könsumgänge.


(åld) dö av tyska krepieren; brista, explodera av latin crepare; slamra, braka, brista.  NEO har ”hist.: sedan 1680.” Ingers (1977) har med ordet och tidsbstämmer det till ”omkr. 1920”.


(sl) skita. Crap (eng); skit, skita.


(sl) knull, knulla.


(smn) den lille krigaren; kuken.


(lmo) mens, menstruation*. "Ett blodigt hantverk."


(sl) att pissa under stress.


(dial och svr) härre min krimates (ombildning av Kristus); herre min skapare! (OFS)


(dial) ”skämts benämn på avträde”. (OFS) Jfr kringla.


(sl) ”man som inte kan knulla”. (Thesleff 1912) Se även kringla.


(sl) formlikt för avföring, skit. Släppa en kringla, kringla loss; skita.


(fsv) omskära. Uppgift från Söderwall (1890) som också har citatet: "jak var föddir oc kringskorin." (Heliga Birgittas Uppenbarelser. Utg.af G. E. Klemming 1857—1884.) Se även under omskärelse.


(dial) enligt Rietz (1867) i Dalarna för ”hafvande: gravida”. Och, fortsätter Rietz: ”I samma betydelse säges äfven: ’o ir min fok’ (hon är med folk); o ir diger’, ’o ir på syten’, ’o ir på sytväg’.” Byrman (1989) har ordet kripp (Dl) som enligt henne betyder barn i t ex ”o ska fo i enn kripp”. Hon tar också upp orden krippklen och krippsjuk båda med betydelsen barnsjuk, ord som användes om kvinna som låg i födslovärkar. Se även diger.


(euf) från grekiska krisis; plötslig förändring, ödesdiger rubbning. Här utlösning, orgasm. ”Stegringen för mannens njutning, stunden för hans kris, gav sig till känna för mig genom att han blev dubbelt så kåt.” (de Sade 2005/1785)


(dial) helsinga från kristinestad; om den med öppen gylf. (OFS)


(so) vit jazz- eller swingmusikant.  Folkmun.se rapporterar  att ordet användes i filmen Swing it,  Magistern från 1940. "Eleverna åt krita för att slippa sjunga för sin nya lärare i sång. Magistern använde då ordet 'kritneger' i ett skämt efter att ha kommit på eleverna med att äta krita. Ordet har sedan dess inte använts i film eller text, är uppkommet som ett enskilt skämt och har således ingen egentlig betydelse."  Rapporterat av Alvin den 1 oktober 2015. Se även neger.


(dial och so) krångelmakare. (OFS)


(sym) kuk. ”Med varje ’det är jag’ måste jag, hetsad av hans krok, följa efter med en stöt.” (Salten 2009) "Jag ska —  ja har en krok, som jag ska dra ut honom med. Och då fick han en andra påsättning." (Folksagan i Sverige 2 s 477)


(sl) om toppiga kvinnobröst som kröker av uppåt.  Krok; flicka, ben.


(sl) kraftuttryck i Brismans slangordbok (1932), utgiven och kommenterad av Kotsinas (1994).


(sym) kuk. ”Ah, Sara, min blyga student, vilken njutning du ger mig! Så där ja, slicka undersidan av min kroksabel, och glöm inte att kittla kulorna!” (Wahl 2003) Se även sabel.


(sym) ha för många kromosomer; vara homofil*.


(sl) se juver.


(sl) stor kuk. Jämför veke och kromosom; arvsmassa, gen och utvidgat för att ange stort och kraftigt resultat av förädling. ”’Kromosom-’ som förstärkande förled uppkom på 1950-talet när man inom grisaveln fått fram grisar med kromosomförändringar som gjorde att de växte fortare eller blev större. [...] I tidningarna beskrevs dessa grisar som ’kromosomgrisar’. I allmänhetens medvetande, eller åtminstone i journalisternas, kom ’kromosom-’ att stå för något ovanligt stort eller alldeles extra.” (Roger Hansson i Järfälla) Se även veke (1).


(euf) 1 om graviditet. Om brudar som var gravida vid giftermålet användes förr de nu ålderdomliga uttrycken ”hon har/bär (brud)kronan under förklädet”. Enligt den kvinnliga uppgiftslämnaren ”om någon ogift blev i grossess. Det skulle bara vara oskulder som bar krona.” Uttrycket kommer från Gästrikland liksom ”hon har två kronor en på huvudet och en under förklädet”. Men också i Södermanland och Uppland har man använt liknande ålderdomliga ordvändningar. Uppgift från Byrman (1989). 2 jungfrudom. I Vilhelm Mobergs roman Brudarnas källa (1946) berättas om spelmannen Anders Pipare, en fruntimmerskarl som alltid hos Moberg och med en lika typisk mobergsk hjärtesorg: ”Med tjugo eller flera har jag lekt älskogens lek och bedrivit min vilja, men hos ingen av dem har dygden varit kvar, hos ingen av dem har kvinnans skönaste krona funnits bevarad.” Jämför kronbrud; orörd brud tillåten att bära kyrkans brudkrona vid sitt bröllop och kronobrott som begicks när bruden använde brudkrona trots att hon inte var jungfru. 3 mannens krona; penis, ollon. ”Detta var tjockast i spetsen och reste sig som en ek upp ur hans hårväxt — med en härlig krona längst upp.” (Bjørnebœ 1967) 4 kronan på verket; här om samlag. "Hon var förståndig och svarade vänligt, att hon hade mig att tacka för allt; om jag nu ville sätta kronan på verket, så skulle jag giva henne medel att återvända till Montpellier.” (Casanova 1936/1700-t)


(sym) blygdläpp*. ”Nu ville hon ha honom, nu gick det inte att stå emot längre och hennes kronblad öppnade sig, glupande och sugande.” (Drougge 1998/ 2003) Se också draperi, filé och ros (1).


(sl) flottist. ”Möjligen för att han lever på kronan.” (Langenfeldt 1947) Se även hallick.


(sl) kvinna, ofta fetrövad, som attraherar vissa män.


(smn) mannens könsorgan. Se även juvel (2).


(dial) ”skämtsamt om penis”. (OFS)  Jämför navare.


(grek) samlingsnamn för alla åldersfixerade sexuella önskemål som pedofili, hebefili och gerontofili. Se respektive ord.


(sym) fitta, enligt 25-årig man. Egentligen en grönsak med ätliga aptitliga delar innanför en borstig och sträv utsida. ”Sen åt vi nåt som kallades kronärtskocka. Han klädde av den. Rena strep teasen! Han sög. Han raka den. Den hade hår på sej som kussimurran. Han raka och raka. Han glodde på mej med mjöldagg i blicken. Nu ligger den åtkomlig sa han utbredd som ... så vifta han med kniven. Så skar han. Då tjöt jag.” (Jönsson, Kärlek 14/1970)


fornsvenska kropper; kropp, bål. Trolig  grundbetydelse ”runt föremål”. 1 i boken Sexualundervisning med måtta (1942) ger A Santesson råd hur man skall svara när 5—6-åringar frågar: ”Mamma hur har du fått mig? Svara som det är utan att först rodna, hosta eller darra på rösten: Du har kommit ur mammas kropp.” 2 (euf) sälja sin kropp; prostituera sig. ”Och det far mer än en rysning genom henne under det väninnan berättar om sitt gradvisa förfall, alltifrån det hon kastat illusionen om kärlek överbord och börjat sälja sin kropp istället för att tjäna.” (Möller 1919) "Hon skulle få en liten frist innan hon skulle låta en man invadera hennes kropp igen." (Segerlund 2021 s 155) 3 (euf) bruka någons kropp, komma in i någons kropp; knulla. ”Min hjärtans herr ståthållare, denne gemene karl fick fatt i mig mitt på fältet här ute och brukade min kropp som om den hade varit en disktrasa...” (Cervantes 1955/1600-t) ”’Får jag komma in i din kropp?’ bad du.” (Drougge 2007)  "En slags universell giftemålsstrerjk alltså, i samma anda som den aktion Aristofanes en gång skildrat  sin Lysistrate, där Atens kvinnor alltså försökte tvinga männen att sluta kriga genom att vägra dem deras kroppar." (Västerbro 2025 s 358) Se även trasa.


(sl) knulla kropp mot kropp. Norsk slang har å kroppe om samma sak.


(sl) kvinnobröst.  Se även kaka (3).


(euf) könsorgan. ”Sedan hennes sluga små fingrar letat sig in till en kroppsdel, som snabbt styvnade i hennes magiska hand, började hon äntligen sin historia.” (Swinburne 1983/ca1900) ”Alla är för goda för det, för blodlösa emotionslösa gymnastiska övningar. Det tråkar ut mig också. Det finns gränser för det antal sätt man kan skjuta kroppsdelar in i varandra.” (Liljeström 1981) ”Ack, det är synd om den, som är domnad och slö i den kroppsdel, vilken en kvinna till lust lika är ämnad som man!” (Ovidius 1925) För dessa onämnbara kroppsdelar varnar Paavo Kirkkunen (1906): ”Det är ytterst viktigt, att hvarje barn, att äfven enhvar af er inpräglar i sitt sinne, att dessa kroppsdelar aldrig onödigtvis eller tanklöst få beröras eller handteras. Man får ej tala om dem lättsinnigt eller skämta om dem.”  ”Björn ler mot mig medan han fyller min villiga kroppsöppning med sin hårda kroppsdel.” (Drougge 2003) Se även kropp och del.


se gurka.


(lmo) heltäckande overall, snäv klänning.


(flyg sl) tömma kroppstanken; pissa. Se även tank.


(sl) byta kroppsvätskor; knulla. ”... jag hade efter cirka femtio osmidiga sexuella halvmesyrer upplyst Kent om att vi för min del gott kunde lägga ner den kroppsvätskebaserade avdelningen av vårt samliv.” (Drougge 2003) Jämför vätska.


(sl) 1 fitta. Även hatt, mössa. Snarare för formlikhetens skull än för kruka i betydelsen feg stackare, även om den senare betydelsen går helt i linje med mängder av negativt laddade ord för kvinnans könsorgan. Enligt Langenfeldt (1947) kan kruka i betydelsen vulva räknas tillbaka till 1850-talet.  Ha lingon i krukan; ha mens. ”En springa, en muff, en bäver, en bottenlös grotta, en honungskruka, en tofs, en såskopp, en pojke i en båt.” (Jong 1984) 2 ”sitsen*” hos Thesleff (1912). Kanske för krukans runda form eller för att kruka används som skällsord om en feg och rädd stackare, en som också brukar kallas arsel, arsle. 3 kvinnobröst som i danskans valleflasker, vallekrukker (valle = vassla) enligt Bom (1950) kända från 1700-talet. 4 dreja en kruka; skita.


(dial) nattstol* för barn. (OFS) Se också kruka (2).


(sl) runk, onani. Se även bulle.


(sym) kuk. Egentligen en orginell, ofta svårförståelig person. Också om krumeluriga, svårtolkade barnteckningar. Ordet är bildat av  krum; krokig, böjd och lur kan vara detsamma som filur eller lurifax dvs en udda person.


(lmo) kräkas och runka samtidigt.


(dial) använt på Åland för smeka, både vad gäller t ex husdjur och sexuellt.


(sym) fitta. ”Jag ställde mig bredbent bakom henne och förde in min hand i slidan, kände krusbärsbusken och plockade hennes enda frukt ...” (Martin, Kärlek 1/1965) Se också buske.


(sl) fitta. Av krus; krås, bjäfs, grannlåt. Senare leden av oklart ursprung. Rietz (1867) har orden krusedulla, krusidulla ”en med mycken grannlåt utstyrd qvinna” och ”cunnus*”.


(sl) 1 sperma; kukstänk efter avfyringen. 2 inget krut i kanonen; om impotens*. Se även kanon.


se gubbe.


(sl) se påse.


(sl) nedsättande och ironisk kommentar riktad till tjejer som anses ha vikt ut sig i sociala medier. Uppgift från slangopedia.se


(so) satans (djävla) kryckmongo!. Se även mongo.


1 (sl) avträde, toalett. Ändstation för järnvägslinjerna från Borlänge och Hallsberg som där ansluter sig till Norra stambanan. Bergman (1934) har med ordet som skolslang från Örebro. 2 i uttrycket klart Krylbo  som, enligt slangopedia.se, innebär att "när man raggar på en böna [kvinna] och märker att man får gå hela vägen [komma till, komma i säng med)."  Och vidare: "Uttrycket kommer ursprungligen från stinsen på Uppsala Central när han vinkade av tåget mot Krylbo, och allt var grönt."


(sl) 1 fitta. 2 ända, rumpa.


(dial) avträde, hemlighus*. (OFS)


(euf) knulla. ”Vid midnattstid kröp han åter på moster, inviterad av hennes klappar och kyssar, varefter han gick ut i vagnen för att sova.” (Hallenstierna 1972/1700-t) Linné (1979/1700-t) använder krypa under:  ”... mån de ej weta mycket wäl, at jag will klifwa på dem och mån de ej skulle wara nögde at krypa under om det ej wore at befara någon farlig wärkan deraf.” ”Män är totalt oärliga. Ingen skulle någonsin tala om vad han innerst inne kände — de beter sig allihop som Hugh Hefner säger åt dem att göra. Sex är mer än att bara krypa på och av.” (Hite 1977) OB har kryp på ”uttryck för samlaget”.


(sym) ett av 36 namn på kuk omnämnda i Den doftande trädgården*.


(sym) fitta.  Gravrum under koret i en kyrka. ”Med ena handen drog han upp mitt linne, med den andra styrde han sin långa, tunga och styva lem* in i min krypta.” (Chorier 1967)


(grekiska krypto; förborga, dölja och orchis; testikel) ett fenomen där ena eller båda testiklarna vid födelsen inte vandrat ned i pungen utan ligger kvar i bukhålan eller ljumskkanalen. Fenomenet benämns också retentio testis (latin retentio; hålla tillbaka och testis; testikel). Eftersom testiklarna, för att kunna producera livsdugliga spermier, måste ha en temperatur som ligger en eller ett par grader under den i bukhålan, medför tillståndet, om det blir bestående och dubbelsidigt, sterilitet. Hormonproduktionen är dock i regel normal. Operation kan bli nödvändig, och det innan två års ålder, annars kan testikeln bli permanent skadad.


(sl) rövhål*. ”Bergis får han aldrig spänna på någon tjej, och särskilt inte i krysset.” (Drougge 2001)   Skruva in den i krysset; ha analsex. Jämför dajmkryss och kors (2).


(nyo) ”när två personer ligger på rygg bredvid varandra och korsar armarna som ett kryss för att samtidigt kunna smeka varandras kön”. (SAO 2013)


(ljud) fornsvenska krysta. ”Hist.: sedan förra hälften av 1400-talet (Östnordiska och latinska medeltidsspråk).” (SO) Här om att dra samman bukmusklerna för att tömma tarmen. Även i betydelsen  göra något med stor ansträngning t ex krysta fram en ursäkt, ett barn.


fsv kraka. Ljudhärmande. Besläktat med engelska crow. Här slang för 1 ”vanlig benämning på manlig homofil”. (Bergman 1985)  Under rubriken ”Flerstämmig kråksång på tisdag” står det i SvD (18/5-2002) bl a att Stockholms Gaykör, som firar 20-årsjubileum, har kråkan som symbol. 2 (snor)kråka; bit av torkat snor i näsan. ”Hist.: sedan 1823.” (SO) ”Bättre en kråka i näsan än en skata* i sängen.” ”När hon hade varit inne på kontoret för att säga adjö till föreståndarinnan, hade hon känt att hon hade kråkor i näsan. [...] På grund av kråkorna hade hon inte hört på så noga, utan bara stått stilla med ansiktet för att de inte skulle falla ut. Föreståndarinnan skulle ha blivit arg på henne om de fallit ut. Och sedan skulle hennes sista minne av Siv vara att det var hon med kråkorna.” (Ut på landet. Andersen 1979) Höjer (2005) berättar om den australiensiska lungexperten professor Friedrich Bischlinger som menar att man ska äta upp snorkråkorna eftersom de är rena hälsokuren. ”När snoret når magen blir det till medicin.” Skånskan har kråga; snorgubbe i näsan. ”Sitt inte å pela krågor ve boret, ditt svin!” (Ohlmarks 2004)


sextionia* omnämns av Vatsyayana i Kama Sutra. (Från något av de första århundradena e Kr.) ”Somliga mäns manliga tjänare har könsumgänge med munnen med sina herrar. Det finns också medborgare som utövar detta sinsemellan, då de känner varandra väl. En del haremskvinnor kysser när de är sexuellt upphetsade, varandras yoni*, och somliga män gör detsamma med kvinnorna. För att göra detta (alltså för att kyssa yoni) bör man efterhärma kyssen på munnen. När en man och en kvinna ligger omvänt, det vill säga med den enes huvud mot den andres fötter, och ägnar sig åt denna form av samlag, då kallas det ’kråksamlaget’. Se också kråka och samlag.


(Hls) krås; slem, spott. Kråsa; hosta upp slem*.


(ljud) kräkas och kräkäckligt.


(sym) 1 (stå)kuk. ”Det var när vi stoppade in fingrarna i våra matare och med våra fingertoppar målade på varandras magar som han körde in sin överkokta kräfta mellan oss.” (Hürlová 2015) 2  I  Hasse &Tages film Att angöra en brygga (1965) "Förstår alla som har ett underliv att scenen där Birgitta Andersson stönande åser Gösta Ekman äta kräftor egentligen är en sexscen." (Karin Milles i Mustiga och matiga metaforer Spåktidningen 6/2020) Se även under mussla.


(ljud) kräkas, spy.


(ljud) spy, kräkas. ”Ja e så trött så ja tror ja kräker.” (Ohlmarks 2004) "Golv och soffor var fulla av kräkande människor. De vrålade, dräglade, försökte stöta upp det allra sista de hade inombords." (Lo-Johansson 1968)


(sk) färdig att kräkas.


(fsv) känna benägenhet att kräkas, känna äckel.  "begynner vämias och kräkias." (Läke- och Örte-Böcker. Utg af G. E. Klemming 1883—1886) Uppgifterna hämtade från Söderwall (1890). Se vidare under spy.


(sl) spyfärdig.


(åld so) tidigare var kräkla inte bara en biskopsstav utan också ett verb med betydelsen gnata och käfta emot. "Lasse Eriksson tittade på borgmästaren. Så ofta jag ska ha någonting av dig så kräklar du emot, och du är inte bara en kräkla, utan en visp också, sa han och knäppte med fingrarna framför hans näsa."(Strängnäs 1595 hos Inedahl 2023) Visp står här för en lättsinnig och ombytlig person som man inte kan lita på.


(sl) en korsning mellan kräkas och äckligt. Om något riktigt vidrigt.


(dial) allmänt om spyor. (OFS) Se vidare spy.


(ljud) spyor. ”Hist.: åtminstone sedan 1940-t.” (NEO)


(sym) slips. Risk för att en del av spyan hamnar på den löst hängande slipsen. Se även trasa.


(sl) 1 sperma*. ”...se till att fetta in mataren istället, och inte spara på krämen till efterrätten heller,... (Hürlová 2015) Därav krämskaft; kuk. Se även skaft (1). 2 kräm; skit.


(stl sl) skita. Kräma i rören; skita i byxorna. Se också grädda  (2).


(sl) dass, toalett. Se kräma (2) och burk.


(nyo) utlösning*. Se även under paj,


(sl) kondom. Se även påse.


(sk o svr) dra åt helvete!


1 (sym) fittan krängs på kuken som handsken på handen. 2 kränga ”öppna och sluta sig efter urinering (om cunnus* hos sto).” (OFVG)


(dial)  ”sexuellt våldföra sig (på en kvinna)”. (OFS)  Finns även i standardsvenskan.  SO  har ”hist.:sedan 1420—50”. Fornsvenska kränkia; skända, försvaga, förföra. Från lågtyska krenken; försvaga. I F E (nr 73) heter det: ”Jak schall alle flicker kränke”, förklarat hos Larsson/ Hellquist (1967) med ”ha sexuellt umgänge med”. "Då grep fadern in, upprörd över att Anders hade 'förkränkt och förnedrat' hans dotter, som han uttryckte saken." (Västerbro 2025 s 213)


(dial) ”om barn när de veta att säga till om naturens tarf”. (Rietz 1867)  Detta västgötska uttryck motsvaras  i fornsvenskan av kræfia, krævia. Kräva hänger samman med och är sannolikt en avledning av krav. Se även tarv.


(dial) jäklars, jävlar (lindrig svordom). Uppgift från OFVG med tillägget ”använd av viss bonde”.


(dial) högbröstad av kräva; säcklik utvidgning av matstrupen hos fåglar. (OFS)


se kräckla.


1 (dial) liten skitkorv, skita. ”Hört användas på 30-talet om småbarns skitande i potta.” (jämtlänning f 1929) Kröka en märla med redan hos Thesleff (1912) om ”cacare*”. Jämför märla. 2 kröka; kräkas (OFVG)


(sl) 1 meny för en hellyckad helg med sprit, cigaretter och knull.  Se även under märla.


1 (dial) Rietz (1867) har skånska för ”göra sitt naturbehof”. Men kröna är även dialekt för krysta;  trycka, pressa på genom sammandragning av bukmusklerna. ”Sitt inte där å krön, gå hellre på dass, din skitthunn.” (Ohlmarks 2004) 2 kröna; kora. ”Att ’kröna’ män kallades för att göra dem till kornuter.” (Jerrick/Söderberg 1998)  Kornut från latinets cornutus; försedd med horn. Se även hanrej.


(dial) ”skällsord på en oduglig och menlöst tafatt person." (Västgöta-Bengtsson 1993)


(dial) cunnus*. (OFS)


(am sl) kiss shit (kyss skit). Används i bögkretsar om rövknull.


(sl) kvinnor som har sex med kvinnor.


(sl) kort för kvinnor som har sex med både kvinnor och män, dvs är bisexuella*.


(sl) kort för 1 kuksugarmun. 2 kvinnor som har sex med män.


1 (svr) fan. ”Kuba också!” 2 (sl) kuk.


(sym) kuk. Kort, tjockt bit ändträ.


(dial) liderlig* kvinna. (OFS)


(dial) erigera* om kuk. (OFS)


(dial) på väg att avlida, dö.


kuckla kuckeliku kuckelimuck kuckumuk kuckerlu;

(sym) även kuckeliku, kuckelimuck, kuckumuk, kuckerlu; knull och kuckla; knulla. Ha något kuckel, smussel för sig. Av kuckla; syssla med något i smyg. ”Men då skulle han å andra sidan hinna förbereda mitt onådiga uppdykande och skaffa undan bevis på sitt hemlighållna kuckelimuck.” (Drougge 2001) ”Och jag har gjort rätt för mig! Snygga slut. Dessutom kucklar jag inte med mina ex...” (Drougge 1997/2003) "Uti det ruckel där vi har vårt kuckel,/ som kallas för kärlek och stundom amour,/ där under taken i vindsrumsgemaken/ en underlig kärleksgud bor...” (Ulf Peder Olrog 1919—1972 artist och kompositör) "På vägen berättade Ivar att han misstänkte att grevinnan hade lite kuckeliku med skogvaktaren.” (O’Månsson 1967) ”Kuk”-ljuden i orden förankrar dem än fastare i könsordskategorin. Jämför kukeliku.


(sl) kvarsittande skit i rumphåret. Se även konkelbär.


(dial) om gök* och penis enligt OFS. Svenblad (2008) skriver ”i åländskan kan kucku eller kocko vara en benämning för manslemmen.”  "Ligger där med sin slaka grej, vad står den inte för ifall han engång anser att kvinnor ska bli ordentligt kåta av att få höra om sina djup och höjder, ska han tro att han kan komma undan bara för att kuckun inte står." (Tikkanen 1975)


(dial) ”benämn på dålig konjak” (OFS)  Jämför kucku.


(dial) enligt OFS 1 ändtarmsöppning och yttre könsorgan på ko. 2 (svr) dra åt Kuddarshål (åt helvete).


(dial o barn) kopiss. Här mjölk. (OFS) Kudd (dial); ko.


(sl) position för homosexuell/heterosexuell kvinna/man som tas bakifrån liggande på magen. Även i uttrycket få henne/honom att bita i kudden; i ett försök att dämpa samlagsljuden. Efter engelskans pillow-biter med samma betydelse. Jämför kudde (2).


(sl) även (lycko)kuddar, myskuddar, värmekuddar.  1 en mjuk kvinnobarm som mannen lutar sitt huvud mot. I Evert Taubes (1890—1976) Oxdragarsång heter det bl a ”det finns ej bättre kuddar än hennes mjuka barm”. Hos Nin (1990) talas det om en annan sorts kudde, nämligen den ”kvinnors mjuka kärlekskudde” som ”genomträngs av mannen”. 2 bita i kudden; gör den som blir knullad bakifrån. Jämför kuddbitare. 3 kudde som hjälpmedel vid onani. ”Onani: jag brukar ’grensla’ en kudde eller en hoprullad bunt kläder eller till och med en tvättsäck. Jag rider den som man rider en häst och trycker ned och reser upp i rytmiska rörelser och pressar hårdare och hårdare. Jag kan göra det naken eller med kläderna på.” (Hite 1977) 4 (sym) kuk. ”Nu gungar de på havets botten omslingrade i döden med kuk i fitta, slev i gryta, kudde i kuddvar.” (Nine Christine Jönsson, Kärlek 4/1965) 5 rövhalva. ”Hon knådade det mjuka hullet mellan sina händer, innan hon tvingade de båda tvillingkuddarna från varandra och exponerade flickans stjärthål ...” (de Ville 1968) 6 könshår. ”Han kände med välbehag hennes fasta, varma blygdläppar och den sammetsmjuka hårkudden ovanför.” (Salten 2009)


(dial) kofitta. Kudd (dial); ko.


(dial) korumpa. (OFS) Kudd = ko.


(sym) fitta, knullgummi.  Överdrag för kudde; örngott. Se också kudde (4).


(sl) kondom, enligt svensk läkare bosatt i Basel men uppvuxen i Göteborg. Roger Hansson i Järfälla berättar att han hörde ordet i Lund i slutet av 1960-talet. En av sagesmännen var en infödd skåning i 60-årsåldern. I ett brev från hallänning och fyrtiotalist numera bosatt i Lund nämns också ordet kudong. "Modellerna krävde kudong före imissio penis i rectum." skriver han.


förklaras hos Delilah/Flodman (2007): ”Slidmynningen och vestibulum omges av bäckenbottenmusklerna och av en ring av svällkroppsvävnad som kallas den vaginala kuffen.”


se cujon.


1 ordet kan kanske härledas från franska coq och engelska cock, från latin coccus; tupp, i sin tur bildat av latin coco coco; kuckeliku. ”Hist.: åtm. sedan ca 1650.” (SO) NEO har ”sedan ca 1865”. Arango (1989) menar att det är den upprättstående tuppkammen som gett kopplingen mellan cock och kuk. Andra ser tuppen, som ju dagarna i ända sätter på hönor, som en typisk manlighetssymbol. Ytterligare något som kopplar samman tuppen med vårt ord är ju dess läte: kukeliku.

Ordet cock uppträder första gången mot slutet av 1400-talet, då i betydelsen tapp, kran. Om detta med 1400-talet stämmer kan cock inte vara ursprunget till vårt kuk eftersom ett ord kukr* finns belagt redan på 1000-talet. Däremot kan tuppen fortfarande vara med i bilden då kukr, enligt den danske runologen Michael Lerche Nielsen, är ett gemensamt germanskt, troligen urgammalt ord med koppling till kokkr; tupp.

Enligt Oxford English Dictionary (OED) är det fråga om ”ett utloppsrör som tjänar som en kanal genom vilken vätska passerar och som har en anordning med vilken vätsketillförseln kan kontrolleras, stoppas eller sättas på”. Likheten mellan en tupps huvud och denna kran är påfallande, liksom naturligtvis kranens form och funktion har sin givna parallell i kukens.

Så här motiverar Stolpe (1984) denna cockteori: ”Som alla vet heter ’kran’ (sådan som finns i badrummen) på danska hane. Det är naturligtvis en bild hämtad från fågelvärlden. Alldeles som i danskan har i engelskan tuppen på lagårdsbacken fått låna namn till (vatten)kranen. Denna cock, kranen, har i sin tur fått tjäna som bild för den manliga tappen, här kallad frodlemmen. Och därifrån kommer så vårt runda three-letter-word. Lånet kanske har förmedlats genom de starka skotska inslagen i vår armé vissa perioder.” Se även tupp (hane) och kran.

Lindström (2002) menar att ordet kuk ursprungligen skulle kunna betyda tupp eller kuk, men reserverar sig med ett ”säkert är det inte”. Och han fortsätter: ”Vad har fåglarna gemensamt med manliga könsorgan? Sannolikt handlar det om deras ofta karakteristiska framskjutande av huvudet. Tuppen har ju dessutom en stor röd kam”.

Språkvetaren Bo Bergman menar att ordet är mycket gammalt och från början troligen en sorts eufemism. Enligt honom är kuk (norska kuk, danska kug) känt sedan medeltiden då det också förekom som manligt öknamn: Kuk(e)r. Bergman anser att vårt ord troligen är släkt med dialektordet kjuga, kjuka (tjuka) och kjuk (tjuk) som i svenska och norska dialekter betyder bl a liten klump, kotte och trädsvamp. Bo Bergman (2007) menar vidare att: ”Det finns åtskilliga svenska ortnamn Kjuk, Tjuk, Kjuge och Kjugekull som är bildade till kjuk, och då syftar namnet på en förhöjning i terrängen”. Glenn Welander från Lidköping berättar i ett mejl (30 jan 2014) att ”utväxt på träd, heter på min västgötska dialekt från Varaslätte: knôrvel. Som onekligen låter som samma sak”.

I boken Kukkunskap (2002) menar Stefan Laack att ”ordet härstammar från det fornnordiska ordet kukker som betyder utväxt på trädstam och som i det här fallet då skulle kunna tänkas åsyfta könet som utväxt på kroppen”. Också Holm (2000) anser att det är svensk dialekt kjuka, ibland språkhistoriskt oriktigt skrivet tjuka, i betydelsen en sorts svamp på träd, som är ursprunget till vårt ord. Ordet är också besläktat med isländska kjúka; knoge, klump, knöl och svensk dialekt kjuk (tjuk); hövolm. Holm nämner också i sammanhanget ”att till grund för ortnamnen Kjuk osv ligger appellativ med betydelser som ’kulle, (rundad höjd)’ od.” vilka, enligt samma källa, ”hör till urgermanskt keuk- med betydelsen ’utväxt, klump, knöl’ m m. Avljudsformen kuk- (med kort -u-) föreligger i de norska dialekternas kokull ’kotte’.” Vidare menar Holm att förlängsstadiet kuk- gör sig påmint i svenska kuk; penis. ”Detta ord är tidigt belagt, nämligen redan på 1390-talet som vedernamn på en viss Aslaker i Kville i Bohuslän. Nära besläktat, sannolikt identiskt, är isländskans kukur ’exkrementbit, lort, skit’, ursprungligen ’klump, ngt utskjutande’ och dylikt.” De växlande germanska avljudsformerna, keuk-, kuk- hör till den indoeuropeiska roten geug-, gug- (att vara) böjd. Detta visar, menar Holm, att ”ordet kuk ’penis’ kan ifråga om aktningsbjudande anor väl tävla med fitta och knulla”.

Mot denna teori vänder sig Bengt af Klintberg (1998) som anser att om den vore riktig, så borde man kunna kräva att kjuk, kjuka åtminstone någonstans i norska eller svenska dialekter fanns bevarat i betydelsen manslem. Men så är inte fallet enligt af Klintberg.

Karin Milles (2010) hänvisar till Gösta Holm (2000) och antyder att ”Forskarna skymtar det [kuk] redan i de indoeuropeiska urdimmorna, någon gång för femtusen år sedan, eller mer. Antagligen syftar ordets urfader geug på någonting böjt. Några tusen år senare syftar det urgermanska ordet keuk på en klump, knöl eller utväxt av något slag. Åren går, uttalet förändras till dagens kuk och det används framförallt om det manliga könsorganet.” Se också guk, gåk.

Signaturen Oluf opponerar sig i Namn och Nytts brevlåda (DN 21/11-1985) mot teorin att ordet kuk har med tupp att göra och anser att det istället är göken, cuculus på latin, som är namngivare. ”På engelska heter gök cuckoo. Andra har påpekat att kuk är lånat från engelskans cock, men det är fel då ordet är en gammal nordisk bildning. Däremot är engelskans fuck; knulla, identiskt med norska fukke och svenska focka; stöta, fösa, knulla.” Enligt ölänningen Lars-Gunnar Andersson (f 1935) lär det finnas ett gotländskt dialektord kukenkuk om göken.

Även Bengt af Klintberg är inne på att göken är namngivare. ”Min egen tolkning är att ordet ’kuk’ faktiskt har sitt ursprung i en folklig fågelsymbolik. Men det är inte tuppen man har tänkt på utan göken. I danskan finns det två ord för gök, det ålderdomligare gøg och det betydligt frekventare kuk (i bestämd form kukken). [...] Det finns inte belagt att något av orden har använts om det manliga könsorganet i danskan. [...] I norskan, däremot, möter vi kukken som det vanligaste folkliga ordet för manslemmen.”

Däremot har det tyska ordet för gök Kuckuck och Gauch, i bl a Schwaben och Mecklenburg, används som benämning på mansorganet. Detta enligt det tyska uppslagsverket Handwörterbuch des deutschen Aberglaubens, som innehåller ett rikt folktromaterial om göken. Också i Sverige finns bevis för att göken, i formen gucku, har använts om manslemmen bl a i Västmanland och Dalarna. I Fula Visboken (1977) finns följande visa, som lär sjungas än idag i Dalarna: ”Stjinnbracka me lucku/ där inunder sitter gucku.”

Men varför har just göken fått människor att associera till sexuallivet? Så här förklarar Bengt af Klintberg detta samband: ”Det kan knappast vara dess egenskap att lägga sina ägg i andra fåglars bon; det är ju gökhonan som gör det. Nej, det måste vara det som alla människor, förr som nu, har fäst sig särskilt vid hos göken: dess rop. [...] Om något fågelläte illustrerar kroppsrörelsen ’in-ut, in-ut, in-ut’, så är det gökens. Inte underligt att den har satt igång fantasin hos folk och fått låna sitt namn till mannens ’hemliga ting’, som man sa förr när man ville vara anständig.” (1998)

En annan möjlighet, som Bertil Strandman gjort mig uppmärksam på, är att vårt ord skulle kunna härledas från latinets cucumis; gurka, engelskans cucumber. Här finns ju kuklikheten både i det latinska ordet i sig och i gurkans form.

Vårt ord förekommer i en rad slanguttryck som ”kuken i örat (armhålorna, munnen)”; förspel till knull, och ”kuken i vädret”, ”kuken står i regnbågens alla färger”; ståkuk. Vill man berömma någon, säger man att "det är kuk i honom eller henne” och motsatsen ”det är ingen kuk(a) i honom eller henne”. Man kan också säga att ”någon är en riktig fitta för att det inte är någon kuk i honom”.

Från H A (manlig pensionär) i Gävle kommer kukbollen; penisollonet och kukbusken; hårväxt kring kuken. Vidare från samma källa: kuksnor, kukspy, kuksås; sperma samt kuksåsmagasinet; pungen med testiklar. ”Det är skönt med kukspyt, Gudrun gillar det. Ibland sprutar jag hela ansiktet fullt på henne, det tycker hon om.” (Bengt Martin, Kärlek 4/1965) Byrman (1989) har ”hon har fått för mycket kuk”, så att hon oavsiktligt blivit med barn.

Idag är det få som reagerar på t ex ett litterärt bruk av ordet kuk, men det har varit annorlunda. Så hudflängdes Vilhelm Moberg (1898—1973) för följande rader i sin Utvandrarna (1949) och han vågade inte visa sig på länge i sin hemsocken i Småland efter all den uppståndelse som denna frispråkighet vållade: ”Hora för dej, kyrkvärd? Va sa du te mej förr i världen? När du kom hem te mej mä riksdalern i ena handen och kuken i den annra ... Va sa du de gångerna? När du ville att jag skulle lägga mej på rygg en stunn åt dej? Då va du beskedli! Då tiggde du och ba och va vänslig! Då dög jag åt dej. Då dög horan!”

Men Moberg var långt ifrån den förste svenske författare som vågade använda sig av vårt ord i en litterär text. Redan på 1600-talet översatte Georg Stiernhielm — den svenska skaldekonstens fader — poemet "konung Ludwiks bröllopsskrift i Frankrike” där det bl a talas om ”en fransk kuk och en spansk fitta”. För ett utförligare referat av poemet ifråga se under knulla. Stiernhielm är också upphovsman till följande lilla epigram: ”Den som hafuer een starck hand/ Reen Muun, keck kuk, och gott förstand/ Han fahr wäl, ehuar han fahr, vthi all Land.”

Ungefär samtidigt som Stiernhielm skrev detta poem, dök vårt ord för första gången upp i en ordbok. Det rör sig, som Lars Holm (1986) påpekar, om De sena tilläggen i Swedbergs (otryckta) Swensk Ordabok (1720-t), där bl a Kuk finns med och förklaringen ”pudendum virile*”.  År 2009 såg Lars Holm till att ordboken kom i tryck. En av de få ytterligare ordböcker, fram till våra dagar, som tagit upp vårt ord är prosten och språkforskaren Johan Ernst Rietz’ Svenskt Dialektlexikon (1862/1867), där det förklaras med ”membrum virile*”.

Ord uppfattas olika beroende på sammanhang. Detta gäller inte minst våra s k fula ord, vilket bl a följande inlägg från en 24-årig man ger en antydan om: ”För de flesta av orden gäller ju att de har olika laddning beroende på sammanhang. Om en förbannad kollega skriker ’din djävla kuk’ så blir i varje fall inte jag så glad, men om en tjej viskar det sensuellt i mitt öra så är det en annan sak.”

Opassande bokstavskombinationer på svenska bilregistreringsskyltar: CUC, CUK, KUC, KUG, KUK, KYK. Se vidare under fula trestavingar. Detta visar hur värdeladdat ordet är. Ett i talspråket vanligt förekommande, och av alla känt ord, är i officiella sammanhang ett av de mest opassande. 2 (sl) dra, smeka kuk; onanera. 3 (sl) suga kuk; om oralsex. 4 (sl) få kuk; knulla och få kuk i munnen (för sl) tystna. 5 (sl) kuk; lesbisk. 6 (so) till man i sammansättningar som kukdjävel, kukhuvud, kukmåns, kuknisse, kukskaft, kukskalle, kuksugare och kukevall,  kukuvall (hanrej), samt till kvinna i kuktrumma. Uppgift från Svahn (1999). 7 uttrycket kuka ur (sl) spåra ur hörde Anders Egerö (f 1944) i Saltsjöbaden i sin ungdom på 60-talet, eller möjligen slutet av 50-talet. Betydligt tidigare än det 1980-t som anges i förra upplagan av denna ordbok. ”De jävlarna kukade ur! larmade Kajsa. Det här är en världsnyhet och morgontidningarna har redan gått i tryck.” (Drougge 1997/2003) Helena Streijffert i Göteborg berättar i ett e-brev (1 maj 2015) att hennes man som var u-båtsofficer hade hört uttrycken kuka ur och kuka på i samband med laddning av torpeder. OFS har kuk; kraftord eller svordom, kuka ur (dial); halka eller glida ur samt kuksugare om liderlig kvinna och homosexuell man. Jämför kukslickare. I förortsslang  finns har do kuk (so); är du karl! samt  få kuk; få stryk, förlora eller åka fast och min kuk; jag svär/lovar! aldrig i livet! och  när kuk har namnsdag dvs aldrig.

I projektet Ordet är fritt-etthundrasextionio människor. Etthundrasextionio personliga ord (2014) presenterade jag ordet som följer:

”Mitt favoritord får bli det ord som alltid saknades förr i ordböcker mellan kujon och kukeliku. Inte för vad ordet står för utan för vad det går för. Det här lilla ordet, bara tre bokstäver långt, har en märklig historia. Det är gammalt, mycket äldre än vad språkforskarna velat ha det till, och det har överlevt både förföljelser, förvanskningar och förvisningar i  flera tusen år. Ord kommer och går men mitt favoritord består. Även om det så bara presenteras som k . . . eller enbart med - - -  så råder det inget tvivel om vilket ord som avses. Vem vet idag vad mentula står för eller ens vad en manslem är, men säg vårt lilla ord och alla från forntidens vikingar till nutidsmänniskan vet vilket ord som avses.”

Som avrundning på kukpresentationen  bjuder Språktidningen  (4/2022) på följande  felaktigt autokorrigerade höjdare i  Mats Karlssons artikel Därför rättar mobilen så fel. "Ett svårslaget dubbelfel drabbade en man som skickade sms om ett damlag i handboll: ´Hej vi får ihop ett samlag denna vecka. Torsdag klockan 8. Jättekuk'!"


se kuk (6).


(sl) knulla. ”Knulla mig...knulla mig...bra...bra...bra! ropade jag, ludra mig ...kuka mig... (Salten 1983) Jämför cocking  (eng sl) av  cock; kuk.


(lmo) sägs om den som är beroende och/eller liderligt besatt av kuk.


(euf) av misstag är man på väg att säga ett ”fult” ord, men rättar i sista stund till det genom en snabbreträtt via en nonsensändelse. ”Varenda karlslok, som befinns äga en klädtrasa på sig inom dessa gränser, döms att mista sin ku-kakaka.” (Swinburne 1983/1900)


(lmo) skämtsamt/elakt om namnet Lukas.


(sk) extremt promiskuös* (speciellt kvinnlig) person. Se även tröska. Slangopedia se har förklaringen: "Person som skördar manliga sexpartners i samma takt som en skördetröska avverkar ett fält".


(sl) kallas den  som är utrustad med kuk.


(lmo) kuk. ”Benämning på tupp (kuckeliku) särskilt använt såsom egennamn Monsieur K.” (SAOB band 15/1939) När det gäller tuppens roll i kuksammanhang se under kuk. ”Jag kunde inte låta bli att skratta, ty hans kukeliku kittlade mig inte så litet, när den for omkring som en galen tupp över magen på mig och lite varstans.” (Salten 1983)


(smn) bredvid Nobelvägen i Malmö står Södervärns vattentorn som i folkmun går under namnet Kuken för att byggnadens form  starkt påminner om en rest kuk. I Maria Maunsbachs roman "Bara ha roligt" (2019) omnämns denna imposanta byggnad: "Jag går förbi Kuken. Det gör jag så gott som varje dag. Och nästan varje dag tänker jag på hur fantastiskt det vore om Malmö stad gjorde om den till lägenheter så att åtminstone några människor i den här världen, utan att ljuga. kunde säga meningen: Jag bor i Kuken."


(svr) när allt gått åt helvete. Enligt folkmun.se var det en viss Mats Jansson från Halmstad som "uppfann" svordomen på 1990-talet.


(sl) kombination av kuk och fitta. Jämför fittekuk.


(dial) ”ejakulerad* sperma (av man)”. (OFS) Jämför fittflott.


(sl) lesbisk*.


(sl) fitta. Se även garage.


(so) när någon är riktigt djävla förbannad på eller över någon/något.


1 (sl) ollon*. ”Karlar tänker med kukhuvudet. Dom har sperma mellan öronen.” (Bettan 35 år prostituerad i radioprogrammet Studio Ett 26/10-1999.)  Se även huvud. 2 (so) idiot, dumbom.


se hål (1).


(sl) fitta. Engelsk slang har cockholder.


(sl) svår, trist.


(sl) stå till tjänst med kuk. ”Ville hon ha kukighet så kunde han leverera.” (Lenas Stickan i Närstrid:Vanessa 2005)


(sl) stadsdelen Kungsholmen i Stockholm.


(fi) kuk.


(nyo) ordet skapat av undertecknad vid frukostbordet den 13 juli 2025. Min sambo nämnde ordet peniscancer och som ett svar på det dök kukkräfta upp i mitt medvetande. Ordet cancer finns belagt redan på 1500-talet men i SAOL dyker ordet upp först i åttonde upplagan från 1923 då stavat med K. Idag är cancer det allmänt gällande ordet för den fruktade sjukdomen men fram till den tionde upplagan av SAOL (1973) var kräfta (lat cancer) det förhärskande ordet för sjukdomen, och kräfta fanns med i de upplagor av ordlistasn som gavs ut 1986, 1998 och 2006 där definitionen lyder "sjukdom med elakartad svulstbildning gm onormal celldelning, kräfta". Först i upplagan från 2015 har kräfta försvunnit ur förklaringen och i upplaga 13 (2006) anges ordet som föråldrat. Men både i t ex danska (kræps) och tyska (Krebs) är ordet kräfta fortfarande gångbart.


(sl) sperma*. Se även loska och kukflott.


(sym) röv, arsle*. ”Omg!!!!! skrek den nakna larspaul när den trasiga stoof tvingade sin lilla petternicklas in i hans håriga kukmagnet.” (QuakeNet: Log 1 juni 2006)


(nyo)  ”att vara kåt och tända på kuk”. (SAO 2013) Se även nödig.


(sl) smegma*. Jämför ost, klittost och kukflott.


(fno) enligt den danske runologen Michael Lerche Nielsen är kukr ett gemensamt germanskt, troligen urgammalt ord med koppling till kokkr; tupp. Det äldsta belägget för kukr har återfunnits på en runristning från Starigard, nuvarande Oldenburg, där det ristats just kukr. Av någon anledning föredrar den tyske runologen Wolfgang Laur (2006) att anknyta kukr till ett i övrigt obelagt kuki. Sannolikt beror detta på en felskrivning.

Runinskrifter med nordiskt ursprung känner vi inte bara till från de skandinaviska länderna och från landsdelen Schleswig, utan också från flera handelsplatser utanför detta område vid den medeltida östersjökusten, bl a från Oldenburg och Alt Lübeck i Östholstein. På 600-talet bodde i nuvarande Östholstein de slaviska vagrierna. På en klippa vid det smalaste stället av ett farbart sund byggde de sin fursteborg Starigard. Till skydd mot objudna gäster omgav de borgen med en 18 meter hög vall. Under 700- och 800-talen var Starigard en av de viktigaste boplatserna vid den västliga Östersjön, med handelsutbyte också med mycket avlägsna städer. På 900-t kom kristna saxare och erövrade borgen, förstörde helgedomarna och grundade biskopsdömet Oldenburg. Men de kristna kunde inte behålla sin erövring. Slaverna reste sig, mördade och fördrev prästerna och biskopsdömet upplöstes.

Under följande två århundraden växlade kristna och hedningar vid makten till dess att danskarna år 1148 överföll och besegrade slaverna. Med detta återupprättades biskopsdömet som dock bara några år senare flyttade till det nygrundade Lübeck där livet var angenämare och framförallt tryggare. Kvar blev en marknadsplats med en mäktig tegelstenskyrka. Den kristna boplatsen erhöll 1233 stadsrättigheter. Under 200 år levde sedan kristna och slaver fredligt tillsammans till dess att den slaviska kulturen på 1400-talet gick upp i den tyska.

I detta område i den östra delen av borgen i den mörka blandjorden fann arkeologer 1979 ett revben, troligen från nötboskap, med på två sidor nedtecknade runor. På revbenets ena sida står: abi:bataba: iestaba. Enligt Lerche Nielsen m fl (2001) består inskriften av en räcka med stavelser och pseudoord, som uppenbarligen inte har någon betydelse. Trots att det går att utläsa åtskilliga ord i texten är dock inskriften som helhet osammanhängande. Därför menar Lerche Nielsen, och hans medförfattare,  att det mest förnuftiga är att betrakta inskriften som en lek med stavelser, ett s k runsyllabarium, vars syfte var att lära ut runorna. Och fortsätter författarna: ”Denna lek med stavelser utesluter därmed inte, att inskriften eller delar av den samtidigt medvetet anspelar på välbekanta ord utan att vi har möjligheten att infoga dem i ett överordnat sammanhang som resulterar i en betydelse. I varje fall är det för det första svårt att betrakta ristningen på den här inskriften som en nybörjares skrivövning då runorna är välformade och säkert utförda medan för det andra samma hand på den konkava sidan av revbenet har ristat in en språkligt meningsfull inskrift”. Författarna påpekar vidare att en dylik kombination med en syllabarisk och en språkligt meningsfull inskrift på ett och samma föremål är känt också i andra sammanhang.

Marco Bianchi vid Institutionen för nordiska språk vid Uppsala universitet har i sin avhandling Runor som resurs. Vikingatida skriftkultur i Uppland och Södermanland (2010) bl a studerat runinskrifter utan något egentligt innehåll. Han tar bl a upp ett antal runor som verkar vara rena rappakaljan. De är omöjliga att läsa, något som kan bero på att ristaren helt enkelt inte kunde skriva. Bianchi menar att det viktiga inte verkar ha varit att förmedla ett läsbart budskap, utan att skapa en ristning som uppfattades som trovärdig av omgivningen.

I ett mejl (26/2 2007) menar Lerche Nielsen att det inte är otänkbart att också den aktuella inskriften har ett erotiskt innehåll - trots att abi : bataba : iestaba inte motsvarar något vettigt innehåll ens om man försöker sig på en tolkning med hjälp av lönnrunor, ersättningsord eller läsning fram och baklänges. I samma mejl skriver Lerche Nielsen: ”Jag har i den tyska artikeln tagit med ett parallellfall från Lund, där det på den ena sidan står Knif:melti; kniven talade (sade), eventuellt i överförd erotisk betydelse där kniv = penis. Den andra sidan har inskriften ’kuunkastiub’ som inte ger någon mening alls, men på ytterligare ett lundensiskt revben har man funnit inskriften ’kuunkaii, vilket ju tyder på att ’kuunka’ står för något meningsfullt som vi omöjligt kan rekonstruera.”

På den motsatta, konkava sidan av revbenet från Starigard återfinns två inskrifter. Den längre inskriften, placerad på mitten av revbenet, består av elva runor. En bit till höger därom finns ytterligare en inskrift, som består av tre runor, vilken i förhållande till den första står att läsa upp och ner. Höjden på runorna varierar från 15 till 20 mm. Inskriften låter sig läsas utan svårighet: kukr:kuskutu / kys.  Det första ordet i den längre inskriften kan identifieras med ett allmännordiskt ord för penis motsvarande det västnordiska kukr. De efterföljande runorna kuskutu kan man dela upp i kus och kutu*. Om man antar att u-runan används för y, kan ordet kus tolkas som det västnordiska kyssa, medan kutu, då t-runan kan utläsas som nt i inskriftssammanhang kan tolkas som ett ord för det kvinnliga könsorganet, det västnordiska kunta*; vulva. Runan kys på den andra inskriften är eventuellt en upprepning av imperativet kyss, den här gången ristat med en punkterad u-runa. Inskriften kan då återges på följande sätt. Kukr kyss kuntu, kyss! Det rör sig här om en allitteration som gör att kuken kysser.

Inskriften innehållet de hittills äldsta beläggen för de båda orden för mannens och kvinnans könsorgan. Ristningen, som är utförd under en period med hedniskt styre, dateras till slutet av 1000-talet. Lerche Nielsen menar i ett mejl (29/9-2006) att dateringen av ristningen är relativ. Klart är dock att detta fynd är säkrare daterat än huvuddelen av våra runfynd. Därtill kommer att kukr har bevarat nominativmärket, något som annars försvinner relativt tidigt i sydskandinaviska dialekter. Växlingen mellan kortkvist- och normalrunor på ristningen ifråga stämmer också bra överens med den variation av runtecken som man ofta finner i inskrifter från sen vikingatid och tidig medeltid, t ex på den ungefär samtida runstenen på Bornholm och lösa föremål från bl a Lund och Öster Marie samt på en spatserkäpp från Schleswig. Allt detta tyder, enligt Lerche Nielsen, på en förhållandevis tidig datering av vårt ord.

Vad språket på inskrifterna beträffar så menar Lerche Nielsen (mejl 26/2-2007) att det är diskutabelt om språket ska betecknas som ”gammeldanska” vilket Laur (2006) är inne på. Lerche Nielsen föredrar istället att kalla det ”sydskandinaviskt” för att undvika varje antydan till dansk-svensk rivalitet. Men eftersom inskrifterna är så pass gamla är det kanske rimligt att istället tala om ”rundanska” om man nu ska sätta en benämning på språket. Rundanskan och runsvenskan ligger mycket nära varandra eftersom båda utgår från det östskandinaviska huvudspråket avslutar Lerche Nielsen.

Men vad ligger då bakom ristningen och vem har utfört den? Det är naturligtvis omöjligt att säga idag men spekulera kan man alltid göra. Kanske rör det sig, som t ex Laur (2006) är inne på, helt enkelt om ett klotter. En nordbo, antingen han var i Starigard i fredligt eller krigiskt syfte, har hittat ett revben, ett material som ofta fanns nära till hands, och som tidsfördriv eller av en plötslig ingivelse ristat in runorna. Exemplen på runklotter med obscent innehåll är vanliga på olika föremål från städer och samhällen under vikingatid och medeltid och ofta då med uppsåtliga stavrim eller versrader. Från 1400-talets Bohuslän känner man till en Aslakr med tillnamnet Kúkr.


(dial) manlig onanist. (OFS) Se även under runk, runka.


(sym) fitta enligt vadkallasfittan.se.


(sl) kvinna som skyggar, räds inför åsynen av en kuk.


(dial) samma som kukflott*. Jämför fittskör.


(sl o so) bög, homofil. Även om sugande och slickande kvinna.


(sl) allmänt nedsättande skällsord.


(lmo) sperma, sats*. "Vi får kukspyet ditt ut! (rubrik från norsk herrtidning) Se även kukspytrilla.


(sl) barnvagn. Trilla är ett fyrhjuligt åkdon med två säten.


(dial) "peniserektion". (OFS) Se även stånd.


(sym) fitta. En plats/ställe* att parkera kuken.


(sl) fellator, fellatrix. (se do)  "Rutinerad kuksugerska/ Önskar för erhållande av praktik/ Stamanställning i garnisonstad. Svar till 'Mustascher ej hinder'." (Gunnar Ekelöf Samlade dikter IV, Svenska Akademien 2025)  Se också cocksucker.


(sl)  kvinnlig motsvarighet till buksvåger.Två kvinnor som använt samma kuk. Se även buksvägerska och buksvåger.


(dial) ”virke av telning (el gren?) som skjuter ut från ett träds huvudstam; ljusterskaft skulle tillverkas av kukträd, som inte skrämde fiskarna”. (OFS)  Jämför ballträd.


(sl) fitta.


(sl) ”kvinna af tvivelaktig natur, sköka*”. (Nilsson 1937) Jämför tunna.


(hindi) hundpiss, svamp enligt Högberg (2003). Se även mutta.


(nyo)  ”en enormt stor kuk”. (SAO 2013)


(so) hanrej*, man som blir bedragen av sin fru. "Kukuvall! hade han också sagt, om Per, inte bara en utan flera gånger. Skällsordet anspelade på att Pers hustru varit otrogen, att Kerstin bedragit honom." (Hassan Jansson,K/ Lindström, J  2018) Kuku är en gök, en fågel som tränger ut andra fåglar ur boet och kukuvall är namnet på en man som blir utträngd ur sin äkta säng av en annan person. Inedahl (2023) berättar under uppslagsordet kukuvall att på 1600-talet kunde stavningen på ett ord variera och vårt uppslagsord kunde därför också skrivas kukawald, kukeval, kukewåld eller kukewall.


(so) ett ord för mannens förtryckarroll i  ett äktenskapligt eller "fritt" förhållande med en kvinna. "Många av dem som kämpade för kvinnors slutliga frigörelse beskrev nu den romantiska kärleken i sig som ett 'förtryck av kvinnorna', ett sätt för manssamhället— eller 'kukväldet' som det också kunde heta — att hålla dem fångna." (Västerbro 2025 s 435)


(sl) 1fitta. 2 lösaktig kvinna (prostituerad). 3 kalsonger.


(sl) oralt* både homo- och hetero. Se även äta.


(sl) ha kul; om knull och när det går för någon.


 (sl) 1 testikel, testiklar*. Även kanonkula, pungkula, taskkula. ”Av tonen borde han förstå att vi slutat spela kula nu. Jag hade spelat åt mig dom två jag velat ha.” (Ehnmark, Kärlek 9/1968) ”Hon letar sig uppåt med tungan, låter den löpa längs mina ljumskar, det kittlar sanslöst skönt, hon slickar på mina kulor, tar dem försiktigt i munnen, en i sänder, suger lätt.” (Drougge 1998/2003) "Skär av honom pungkulorna, Aud, du har förtjänat det nu.” (Sæterbakken: Jag, Sauermugg. Subaltern 3/2006) 2 sperma. Få slut på kulor, ammunition, inga kulor i kanonen; ha kämpat färdigt, bli impotent. ”En glödande kula lösgjorde sej från ett ställe strax bakom roten och häftigheten i avskjutningen gjorde att jag helt enkelt inte kom mej för att dra ut, förrän halva satsen gått inne i henne.” (Häglund, Kärlek 4/1965)

3 kulor; kvinnobröst. Spela kula; leka med eller smeka en kvinnas bröst. 4 kula; klitoris. ”Lätt cirkulerade jag med långfingret över den hårda kulan.” (Lektyr okt 1999) 5 kula; bordell. Egentligen håla, lya. Ordet från lågtyska kûle med samma betydelse. 6 Byrman (1989) har med det lappländska  ”flytt över kula på na” (han har flyttat över kula på henne; gjort henne gravid) och hon jämför kula med dialektordet kyl; påse, buk. Från västgötska Tunhem kommer  ”hon har fått en kula på magen”, där uppgiftslämnaren (man f 1863) menar att det är ”allmogens språk”. 7 stjärtkula; rövhalva. ”Lyft på stjärten lite! sade han, och jag lyfte den, medan han sköt in sin vänstra hand under mig framtill och lade den högra handen på min rygg, längst ner vid stjärtkulorna som han tryckte mot bordet.” (Bjørnebœ 1967)


(sk) kulpåsen d v s pungen*.


(lmo) rörelsebeskrivande nonsensord för kuk av kul-i-vipp; något kul som vippar. ”Ögonblickligen for hans varma kulivipp in i ändhålet igen...” (Salten 1983)


(smn) fitta. Kanske av kulla (dial); kvinna, hondjur som i dalkulla. Ytterst härstammar ordet från kull, kulle. Se också morkulla.


(sym) testiklar. Se även lager.


(dial) enligt Ordbok Öfver Helsing-Dialecten (1841) "exkrementernas utgång på fisk".


fornsvenska kulle, kolle, en bildning till kull; topp. Jämför norska kolle; rund bergstopp. 1 (sym) fitta med tonvikt på venusberget. ”Jag smekte den elegant kortklippta kullen och lät hela min hand glida in mellan hennes lår.” (Vásquez Diaz 2008) "Under några ögonblick höll hon till och med avsiktligt sin lilla hand över sin slätrakade kulle, mer för att hetsa mig än för att blygt gömma den." (Apuleius 2024 s 30) 2 kullar, rosenkullar, snökullar; kvinnobröst. ”Rosenkullarna, fars benämning på kvinnobröst, spretar åt varsitt håll och är på tok för små.” (Kallenberg 1999) ”Ett djupt mellanrum skilde de båda snökullarna åt som nu hävde sig ännu starkare efter hennes ansträngningar.” (Harris 1965/1900) 3 kullar; rövhalvor. ”...alldeles fantastiskt lagom dimensionerade kullar som bildar din nakna stjärt...” (Häglund, Kärlek 6/1966) 4 kulle; bajs, skit.


(fi) kuk. ”KänsäläJesuiten, som ledde knalit, vilket uttytt är skinnskallarna, klunkade i sig en halv flaska Granskogens sus, blev spritgalen och öppnade gylfen och ropade: ’Vill ni se kulli’? Vilket uttytt är Livets träd. TrimpaRärrä tjoade att ’inte jag, men kanske ungarna’!” (Pohjanen 2003)


(åld) om kvinnligt (rundat)  höftparti. ”Hon hoppar ur båten med en kullrig länd*.” (Bellman F E nr 33) 2 kullrig buk; har den som är havande. Se även buk.


(sym) viril kuk med fleravfyringsförmåga.


(sl) tysk/rysk kulstöterska; kraftig lesbian*.


(sym) kvinnobröst. Spädgris.


(sl) pung.


(sym) underjordisk tunnel. Tanken går närmast till en fitta.  Här om kuk. ”Hennes fingrar smekte honom på låren och när han drog av sig byxorna, flämtade hon till förtjust när hon såg formen på hans kuk — en lång kulvert under den strama jockeytrosan.” (Tvillingerotik 1969)


1 (smn) kuk. Även Hans Majestät och Hans Höghet samt kung Karl och kung Karls spira.* ”Många män har svårt för att enbart kyssas, smekas och hålla om. De får stånd av sina kära partners kroppar och ändamålsenligt ska då ’kung Penis’ tillfredsställas.” (Janouch 2006) 2 rida till kungs; knulla.


skånska för ”dålig kvinna” enligt Hjelmqvist (1903) som också ger följande exempel från Lunds Dagblad (1898 nr 239): ”En från arbetsfängelset (i Malmö) lössläppt Kunigunda, hvilken med anledning af sin frihet egnat Bacchus sin dyrkan, hade af polisen anhållits.”  Kunigunda ett kvinnonamn som kan härledas från forntyska Kuni; familj, släkt och Gund; strid.


se konkelbär.


1 (dial) även konta, kånta. Kvinnans könsorgan. Jämför kunt, kont; näverväska. Engelskan har cunt (se cunnus). För en engelsktalande är den tyske filosofen Immanuel Kant en ”ful gubbe”, då hans efternamn uttalas precis som cunt*. ”När jag va liten å ja va ung/ då ville gossarna mej jumpa/ Då köpte jag ett papperslås/ å satte för min lilla kunta.” (Anderberg 1977) ”Hunte, hunte, Säl brände min kunte!” (Schön 2004) Se även hutta och kutta samt kuntu (under kukr). 2  "kunta;  tömma tarmen". (OFS)


(sl) 1kupa, luderkupa; bordell. Jämför luder. 2 kupa; kvinnobröst. 3 kupor; behå. 4 (vb)  kupa pungen  går ut på  att partnern lägger den kupade handen under pungen för  att stimulera den. Men precis som att mot någons vilja greppa fitta anses som ett sexuellt övergrepp gäller detsamma för att kupa pungen.

luder
greppa fitta
kupor
kupa pungen
kupa


(sym) även kallat pinsamhetsstånd en variant av att få stånd utan att vara sexuellt upphetsad. Så kan man t ex på ett skakigt tåg eller buss få erektion utan att ha tänkt det minsta på sex. Orsaken till det är att det område på ollonets undersida, där strängen (frenulum*) från penisskaftet fäster, är det känsligaste stället på manskroppen och en retning där sätter igång hela processen fram till kupéståndet. Se även morgonstånd.


över franskan av latinets Cupido; kärleksguden, Amor till latinets cupidus; lysten, ivrig och latinets cupere; begära. Amorin*. ”Hist.: sedan 1654.” (SO)


(sl) kvinnobröst. Jämför kupa. Kupol egentligen ett valv i form av ett halvklot. Av franska coupolle, via italienska cupola; liten tunna. Och i SAOB heter det: ”anatomiskt om viss uppåtvälvd del av mellangärdet. Diafragma har två uppåtriktade s k kupoler.” ”Brösten var ännu toppiga som ungflicksbröst, och när hon låg, hade de en rund, vacker form, likt kupoler.” (Lo-Johansson 1935/1978)


(sl) 1 riva av en kupong; mannen river av en sats, får utlösning. 2 knullgummi; något att riva av i. Se vidare under riv, riva.


(dial) syfilis*. Av finska kuppa. (OFS) Rietz (1867) har kuppa i betydelsen variola (latin varius; brokig, fläckig); smittkoppor. (Dalarna)


1 enligt Strömberg (1979) synonym till avträde.  Kur (sv dial); liten hög (av t ex gödsel), liten kolmila, koja, litet hus. Även pissekur; pissoar. SAOB (1939) har kur i den numera utdöda betydelsen litet badrum eller ångskåp. 2  göra någon sin kur; uppvakta någon. Av franska cour; uppvaktning, flirt, hov.


1 (dial) gyttja, smuts. (OFS) 2 (sl) gosa*. Se gosa (1).


(so) kuk och använt som svordom i en rad baltiska länder.


(sl) kuk.


(dial)  ”benämn på liderlig kvinna”. (OFS) Annars benämning dels på växtsläktet pumpor, dels på växtarten pumpa samt på dalmåleriets karakteristiska blomsterdekor.


(smn) kuk.  Furste i det tysk-romerska riket med rätt att delta i kungaval. ”Ja vet va du kan, Göte, du ä härli, men du vet ja ha drage så många gråtfärdiga skinnhissar* på sistone att inte ens du skulle kunna få kurfursten min att styvna...” (Teratologen 1998) Se även under kur och Kar(l)dassfurstinnan.


(åld) av kur; sjukdoms- och läkarbehandling. Enligt Wikipedia så försvann  ordet kurhus med1901 års lasarettsstadga och ersattes med  länslasarett. Kurhus kallades förr den vårdinrättning som behandlade patienter med könssjukdomar.


(smn) fittan. Från vadkallasfittan.se. Se även dutt.


(sl o smn) fitta. ”Känns det inte skönt min lilla kurremurra.” (Schütt, Kärlek 7/1967) Jämför  kussemurra.  Även kurra murran; onanera. Se även murra.


(sl) ”leka kurragömma”; enligt 45-årig kvinna om ”kuken som gömmer sig i fittan”.


(sl) ”trevligare ord/slang för fitta, slida, mus”. (folkmun.se)  Troligen förskönande för kuttan*.


flört, flörta* av franska courtiser; uppvakta, göra någon sin kur. Bildning till franska cour; hov. Kurtis ”hist.: sedan 1811” och kurtisera ”hist.: sedan ca 1650”. Allt enligt NEO. ”Giv ej någon en skänk, som igenkänd blir av en annan, ägna ej heller en viss tid av din dag åt kurtis... ” (Ovidius 1925) "Jag gav mig in på denna kurtis enbart med tanke på att få en bekväm förströelse, men den ljuva orons gud tog nu på allvar mitt bröst i besittning." (Boswell 1951) Även fotkurtis; flört genom gnidning av fötterna mot varandra t ex i skydd av ett bord eller liknande.


(franska courtisane; hovdam av cour; hov av italienska cortigiana; hovdam till corte; hov)  NEO har ”hist.: sedan 1638”. Lyxprostituerad ofta med stor makt och inflytande hos de kungar och andra höga dignitärer som hon lyckliggjorde. En berömd kurtisan, med stort politiskt inflytande, var Madame de Pompadour (1721—1764), älskarinna åt den franske kungen Ludvig XV. "De såg framför sig 'en gammal målad och spacklad kurtisan, som såg ut som en landsortsaktris med ett falskt leende och färgat hår'." (Limare 2016) "Jag undvek också kurtisaner som särskilt i mina hemkvarter var dag  med förföriskt tålamod ville locka mig i fördärvet." (Brunner 2020 s 168) Kurtisanväsendet var främst utbrett i italienska och franska hovkretsar från renässansen till 1700-talet. Se även demimond och hetär.


en som kurtiserar någon.  ”Mavors, av lidelsens glöd för det skönas gudinna betagen, från krigshjälte så vild blivit en fin kurtisör.” (Ovidius 1925) Se kurtis, kurtisera.


(sl) 1 kurva; lesbisk kvinna. 2 kurvor; kvinnobröst. ”Raggningsreplik: Alla dessa kurvor och jag som inte har några bromsar.” 3 kurwa; fnask* på flertalet slaviska språk samt på ungerska. Ordet har ryskt ursprung och används både som skällsord och i betydelsen sköka på Åland.  Se även kurveh.


(jid) luder, fnask. "Han som går ut på restaurang med en långbent kurveh vid armen. Ett lättfångat ligg i body stocking." (Roth 1969) Se även kurva, kurwa.


(fsv)  kyss. " hon minte hans mwn mz thusand kos." ( Konung  Alexander. Utg. af G. E. Klemming 1862) Se även under kukr.


(dial) fitta. Rietz (1867) jämför ordet med gaeliskans cos; hål, håla. SAOB del 15 (1939) har kussa av ”sv dial kussa; elliptiskt av ålkussa (sv dial ålakusa) till sv dial kusa, de kvinnliga yttre könsdelarna, med syfte på folktrons uppfattning om tånglaken såsom ålens hona”. ”Kusa, kusa, väser de eller skriker hest. Vill du inte ha kusa din stut. Kan du inte perra*, har du inget i pungen din gälling. Här får du sätta på så mycket du tyr för en rova eller en brödskalk.” (Lundkvist 1977) ”Välkommen i de gröna, sa pigan och strödde persilja på kusan.” (Ohlmarks 2004)


1 (dial) penis. Jämför kusa. 2 (sl) snorkråka. Se även kråka (2).


(euf) busen, djävulen. Fornsvenska kuse; husbonde, hin onde. ”I Norrland ända ner till Uppland och Dalarna betyder kusar skalbaggar. T o m en orm kallas kuse eller långkuse. Det gäller åtminstone i Medelpad och Hälsingland. När Olof Högberg i Den stora vreden (1906) säger: ’Det vore just själfva kusen!’ så är det en omskrivning för busen eller djävulen. Kusen är på flera håll i Norrland och Dalarna skrämbuse.” (Bergman 1943) ”Men mörkret är gjordt för konor och kusar/ för räfvar och ugglor och flädermusar.” (Karlfeldt 1898)


(sl) 1 homosexuell. 2 kusiner; kvinnobröst; besläktade och närstående. Med hos Thesleff (1912). Se även kamrater, kompisar och tvillingar. 3 kusin röd;  mens, menstruation i  uttrycket  kusin röd hälsar på. 4  (smn) älskarinna.


finsk svordom med betydelsen hora, motherfucker. (se do)


(dial) ”nedsättande benämning på liderlig kvinna”. (OFS) Kuskbock, den plats där kusken satt på vagnen. Se även bock.


(dial) ”hand som man håller på kvinnans cunnus*; skämtsam benämning." (OFVG)


(sl) kuk.


(arab) fitta i Kuss ummak!; din mammas fitta och Kuss ukhtak; din systers fitta!


se under kusa.


1 (da sl) fitta. ”O, Herre Gud, hav tak for livet,/ for pik og kusse, glædens brønd (brunn),/ hvori vi spejler fjerne himle/ og finder nærhed, køn ved køn.” (Ole Sarvig 1921—1981) 2 kussa, kusse; kalva.


(sl) fitta. Har kanske något att göra med det gamla dialektordet kusa*.  SAOB tar  också upp det dialektala kussa* som betecknas som uppsvenskt.  Vad efterleden murra innebär så finns ett äldre dialektord murre som betecknar främst könsorgent hos djur. Kanske är murra en feminiserad form av detta murre. Det finns också ett mjukare och barnvänligare kissimurra  och en äldre barnspråklig beteckning för katt kissimurre  som vårt ord kan ha en bakgrund i.  ”Culculine lutade sig ner, lyfte på linnet och avslöjade hos sin väninna ett par runda och kraftiga lår med en askblond kussimurra i samma färg som hennes huvudhår.” (Apollinaire 1993) ”Pappan till en av mina goda vänner skickade ut alla andra ur huset — och tog mig med in i sängkammaren och drog ner trosorna på mig och tittade på min kusimurra och sade att den var söt.” (Hite 1977) ”Mitt i kussimurran finns de inga hår, bara runt omkring, bara runt omkring.” (Ohlmarks 2004 med kommentaren ”svinaktig skånevisa”.) OFS har kussemurra, kuttemurra;  ”yttre könsdel hos kvinna”. Se även kussa, murra och kissemurra.  Kusse (da); vulva, slida.


(sl) fitta. ”Min son säger kussiruskan om det kvinnliga könsorganet. Han är 4 år.” (Fredrik Hallgren, Permalänk) Jämför ruska.


(sl) fitta. Jämför kussemurra.


(dial) hår på cunnus*. (OFVG) Se även fitt-to.


(dial och svr) kusuta de; djävlar i dig. (OFS)


ett av de vanligaste nederländska slangorden för fitta.


1 (sl) att prostituera sig. Jämför gno. 2 (dial) föda barn. (OFS)


(för sl) turkiska, arabiska, assyriska/syrianska för kvinnans könsorgan i invandrartäta områden.


(dial) fitta, cunnus mulieris*. (OFS) Jfr kutta.


(dial) 1 kvinnans könsorgan. Enligt  Rietz (1867) är kutta troligen samma ord som konta, kunta och katt(a). (se do) Ordet är besläktat med latinets cunnus och engelskans cunt och är mycket gammalt.  Andra dialektord med samma betydelse är kut, kuta och kute. Därtill finns ett dialektord kutta; löpa. Det ger en viss tyngd åt följande ordlek: ”— Stavas kut(t)a med ett eller två t? — Spelar ingen roll, springa som springa!” ”Se himmel och jord/ se kutta på mor! / Ho grinar, hon flinar/ som vargen mot sol.” (Anderberg 1977) ”K är Kuttan minsta nummer/ Klämmer Kuken som en hummer.” (Tankekorn) Även Calcutta; ordlek på den indiska staden, här med betydelsen renrakad eller ung fitta som ännu ej fått något hår. Se även hutta och kutu. 2  OFS har a) nedsättande om kvinna och b) kraftord eller svordom. I en lista med namn och öknamn på 1700-tals prostituerade i Stockholm, redovisad hos Lennartsson (2019 s 175), finns öknamnet Storkutan.


(dial) älskare. Enligt man från Västergötland (f 1902).


(dial) blygdhår* hos kvinna. (OFS)


(sl) oskuld*, omogen flicka. Se även kart.


(dial) skämtsamt om flundra. (OFS) Se vidare fula fiskar.


(dial) kittlare, klitoris. (OFS) Kutta* och pigg; liten vass spets. Av fornsvenska pigger. Troligen besläktat med picka och pik. Jämför fittpigg.


1 (sl) sex, knull. Annars mest om smekningar, lätt petting*. Troligen en ombildning av franska courtoisie; artighet, ridderlighet i anslutning till kuttra; tala förtroligt. ”Hist.: sedan 1910.” (SO) ”I går promenerade jag på gatan och vad fick jag se? Tuppen pippade sin höna, sparven knackade sin böna — ge mig en fru, glad i kuttrasju!” (Ryska erotiska folksagor 1993) ”Och trots hans vaksamhet och ehuru trappan till mamsell Emmas vindskupa knarrade och skrek som en gistnad kvarnaxel, hur lätt den än beträddes, stod det en dag klart för flickan att hennes kuttrande med kandidaten skulle bära en mindre önskvärd frukt.” (Nilsson Piraten 1937) 2 (gråspråk) kuttrasju; svordom. Gråspråk var ett hemligt språk som talades av de älvdalska gråarna; gårdfarehandlarna och var en variant av älvdalska.


(dial) kittlare, klitoris*. (OFS) Se även spene.


(fno) kutta* troligen ett gemensamt germanskt och urgammalt ord. En annan möjlighet är att det rör sig om ett medellågtyskt lånord i nordiskan. Äldsta belägget för ordet finns bevarat ristat på ett revben från 1000-talet återfunnet i Starigard (nuvarande Oldenburg, Tyskland). Se vidare under kukr. Ordet återfinns idag med samma betydelse (eg liten ask) i förortsslang.


(dial) kospillning.


(för sl) fitta samt svordom. Därav kuz umak, kuz umu; din mammas fitta! och kuzushtak, kuzashtak; din systers fitta!


(so) kort för knullvirke. Om allmänt lösaktig kvinna. Se också kutta och spene (2).


(dial) dö, avlida. (OFS)


(dial) liten gosse. I Fjällsjö i Ångermanland heter det, enligt uppgift från man (f 1911), ”föraktligt”, om en havande kvinna att hon ”ska ha n kvad” eller så är hon ”vä n kvad” (vid en kvadd). Det heter också ”jöra mä n kvad” (göra någon med en kvadd) och ”ställ tell kvadda” (ställa till kvaddar). Uppgift från Byrman (1989).


(sk o so) ”Du e ett svin, ditt kvalster.” (Ohlmarks 2004)


(sym) 1 fitta, enligt  28-årig man, med förklaringen ”där mannen mal sin säd”. ”I teglet i nordtyska bönders korsvirkeshus infogades ofta en åskvigg* (= fallos) och en kvarn (= vulva).” (Duerr 1998) ”Den heliga mannen stängde slussarna för att inte gjuta vatten över hennes kvarn innan han fullföljt sitt verk.” (Aretino 2008) Se även mala. 2 analogt med det ovan också om bordell.


(dial) kvartersbutelj, flaska som rymmer en kvarting. (OFS c1870). Se även potta.


se trio.


(sl) utläses kvart i tre ragg. Desperat ragg på krogen vid stängningdags vars resultat ofta ångras djupt vid uppvaknandet dagen efter.


(lmo) utläses kvart-slampa, en prostituerad för en snabbis.  Exempel på  liknande felaktiga avstavningar se under bordslampa.


(sym) könshår. Kvast; sopborste. Se även vigvattenkvast och sopkvast.


(sl) ”gammal prostituerad”. (Thesleff 1912) Se även ris.


se skaft.


(dial) spottloska*. (ORB)


fornsvenska qwedher enligt  Söderwall (1892) med betydelsen: "uterus, qved, lifmoder". Här om kvinnans könsorgan, numera mest i högtidliga och poetiska sammanhang. Troligen från en indoeuropeisk rot quet; ansvällning. ”Hist.: sedan slutet av 1200-talet (Westgöta-Lagen).” (SO) Ordet finns med i våra äldsta ordböcker; qwedh (1630-t), qwed, qweder, qwid (1700-t). Enligt Stolpe (1984) är grundbetydelsen ”något som sväller”, och han menar också att ”det finns inom den germanska språkfamiljen släktingar på denna stam och rot som betyder sådana saker som svulst, tom mage, kvinnlig blygd, skrev(et), bula, testikel m m m m. Men när kved förekommer i nutida läkar- och barnmorsketerminologi så betyder det inget annat än uterus*, livmoder*.”

 I 4 Mos 25:8 heter det: ”och gick efter den Israelitiske mannen in i tältets sofrum och genomstack dem båda, den Israelitiske mannen och qvinnan ända till hennes qved.” (Bib 1900) Enligt den originelle uppsalaprofessorn Lars Roberg (1718) ”är kvedens sysla foermedelst Schoete eller Gången taga emot och betjéna mansens leem och des säd och ånga inåt leeda...”  "Den gången var jag ung och full av tillförsikt. Livet var ännu lätt, och det liv jag bar i mitt kved vägde lättare än du gör, min flicka." (Burman 2021 s 195)


(dial) Rietz (1867) om ”hafvande; gravida” i Västerbotten och Norrbotten. Rietz jämför med fornnordiska kvidugr med samma betydelse.  Kwid (dial); buk, mage. Byrman (1989) har kvedug; ’med stor mage’ och följande uttryck från Mora: ”o i så kwidon” (hon är så magig). Se även storkvedug.


(sym) I den norska författaren Kjell Askildsens Noveller (Natur och Kultur 2017) i översättning  från norskan av Ragnar Strömberg (f 1950) står på sidan 38: "För att du inte klarar av att tillfredsställa mig med din kvickekuk."  Ordet är Strömbergs eget och är, i mitt tycke, ett genialiskt uppfunnet namn på en kuk med för tidig utlösning.  Därtill har ordet en passande norsk klang.


(sl) snabbknull. "Han: Hinner vi med en kvickis? Hon: Ja, om vi kvickar på." Se även snabbis.


se incel.


ordet är gammalt, åtminstone sedan 1000-talet, (runsten från Tensta i Uppland).  Urnordiska kwestiz och fornsvenska kona. Ett gemensamt indoeuropeiskt ord med betydelsen hustru, kvinna, drottning (engelska queen) och gudagemål. ”Bland de kvinnobenämningar som används allmänt nedsättande i dagens svenska går alltså flera långt tillbaka i det svenska språkbruket. De har haft neutral eller t o m positiv klang men har med tiden pejoriserats. Pejoriserats har också gumma, tant och kvinna. [...] Idag är kvinna, som kona* en gång, den neutrala benämningen på vuxna människor av feminint kön, men kan alltså brukas som skällsord.” (Svahn 1999) Och Bergman (2007) menar att det rör sig om "ett samnordiskt ord som är en fornnordisk böjningsform, genitiv plural av det nu utdöda kona. Detta kona betydde ursprungligen kvinna, hustru men fick under senmedeltid föraktlig betydelse och användes så småningom om elaka eller liderliga kvinnor: horkona, trollkona. I danskan och norskan är kone fortfarande fullt gångbart och betyder hustru, gumma."

1 (euf)  ”att göra någon till kvinna” var enligt Adams (1982) ”vanligt redan hos de gamla romarna för samlag”. En liknande förskönande omskrivning var, enligt samma källa, ”att beröva någon jungfrudomen”. ”—Hu, så avskyvärt! Släpp mig!... Dessa voro mina första ord, sedan jag blivit kvinna.” (Ramos 1946) ”Nu kände jag att ögonblicket hade kommit att göra henne till kvinna...” (Het semester 1931/1967) 2 (euf) allmän, dålig, offentlig, fal, fallen, lös och sämre kvinna.; hora, prostituerad. "Det var en beryktad kvinna, hade han fått veta, nästan fallen, som levde vid l'equivogue av sin vårdighet i Pallazzo Torlonia..." (Brunner 2020 s 348) "För vem bryr sig egentligen om en fallen kvinna?" (Segerlund 2021 s 126)

Duerr (1996) berättar att när man i Nördlingen 1442 lät ”vackra kvinnor som man plägar kalla allmänna springa för ett stycke barragan (en sorts ylletyg som var vanligt på medeltiden; ö.a) skrattade mången ansedd man”. ”Kvinnsperson användes om kvinnor av lägre eller obestämd samhällsställning, ofta övergående i betydelsen ’fallen kvinna’. (Jerrick/Söderberg 1998) ”Han skötte sin syssla exemplariskt i skolan; kom aldrig för sent; var aldrig sjuk; och i sitt enskilda liv var han utan vank. Betalade sin hyra på dagen, åt aldrig på kredit och gick till ’kvinnor’ en gång i veckan (han sade aldrig att han gick till ’flickor’). (Strindberg 1884—1885) ”Jag måste även säga er, att ni är en fallen kvinna, om ni hängiver er åt en man för penningar, om det också är hundra millioner.” (Casanova 1936/1700-t) 3 (sl) kvinna och man; bisexuell person. 4 (sl) kvinna plus kvinna, kvinna-kvinna; lesbiskt par och kvinnan hela dan; lesbisk. Norskan har kvinns-kvinns som skällsord. 5 (euf) vara kvinna (för en vecka); menstruera*.


(sl) manligt skrytsamt om kuken efter engelskt mönster ladies delight.


(lmo) transvestit."  Så här skriver Arthur Magnusson i en dagboksanteckning på tyska från 1929 i Magnus Ottelids Skriftställaren: att inte kunna vara sig själv (Glenn Olsson förlag 2020)."Jag är nu återigen allvarligt hämmad av 'kvinnoklädersjukdomen'. Jag tycker att det är vansinne att försöka bekämpa det längre. Jag kommer aldrig mer förneka att jag är en 'transvestit'." Och Marisol M/Fredrik Ekelund som recenserat  biografin i SvD (22 juni 2020) under titeln "Vågade han smyga ut som kvinna på Röda torget? tillägger: "Locket lyfts av och några år senare har han uppenbarligen försonats med sin böjelse när han skriver: 'Bär korsett varje dag, vad i helvete ska jag annars göra'?"


(euf) kvinnans kuk, dvs klitoris*.


(euf) kvinnligt könsorgan. "Nu läste jordemodern* nya välsignelser, sjöng en psalmvers med skrovlig röst och rabblade något slags ramsor. Ur en flaska trog hon olja och smorde min öppning*, som hon talade om som 'kvinnolem'." (Burman 2021 s 219) Se även lem.


(dial) kvinnligt könsorgan. Enligt OFS yttre könsorgan hos kvinna. Jämför märke.


(åld) klitoris. (Roberg 1718)


(dial) mäns sexuella intresse för kvinnor. (OFS) Jämför karlareger, karlasjuka.


(dial ”om man som hyser sexuell åtrå till kvinnor”. (OFS) Se även karlareger, karlasjuka.


(sym) det skrik som, enligt 70-årig lundabo, ”vissa kvinnor med god orgasmförmåga utstöter när de når ända fram”.


(dial o åld) mödom* (oskuld), äkta hustrurs ära. Rietz (1867) jämför med fornsvenska qvinska; ”qvinlig heder”.


(sl) om en ofrivillig ljudlig rapning.


(sl) kuk. Vanlig metafor hos Roberg (1718).


(sl) knulla. Egentligen springa, snabbt kila iväg. Även kvista av; knulla, tömma på sperma. I sistnämnda betydelse blir resultatet att kvisten (kuken) faller ihop som ett avverkat träd. För kvista av betyder ju egentligen barka, skala av, en process den fällda trädstammen numera genomgår mest i en cylinderformad barkmaskin. ”Sedan dröjde det två år innan jag, som man säger, kvistade av den nästa gång.” (Miller 1956) ”Lutar sig på armarna för att slutföra uppdraget. Vilket inte är så jävla lätt när man är nykvistad.” (Dahlström 1993) Min jämtländske sagesman (f 1929) berättar, från sin militärtjänst i Östersund, om en officer som sade att ”man sjunker ner genom skaren så långt som man är kvistfri”, dvs upp till kuken.


(lmo) anushål. Se vidare under hål.


(sl) avlida, dö. Kvitta;  göra detsamma, inte spela någon roll.


(euf) lesbiskt uttryck för att skaffa barn genom samlag.


(sk o ljud) kväljas*, må illa.


(sl) avlida, dö.


(dial)  piss a kvälln, kasta vatten* vid liggdags. (OB)


(sl) prostituerad. Se också aftonblad.


nordiskt ord med grundbetydelsen något litet och runt. Besläktat med engelskans chicken. 1 (smn) prostituerad. ”De var minderåriga flickor som beträtt lastens bana efter att först ha bekantat sig med den som tiggarungar eller dagdriverskor.” (Lennartsson 2001) Dessa kycklingar var, enligt Lewin (1873), farligast av alla prostituerade eftersom de utgjorde ”en profkarta på de veneriska sjukdomarnas förhärjelser”, vilket i kombination med total avsaknad av moral och hygienisk kunskap gjorde dem: ”till en säker fälla för varje man med svaghet för ungt och mjällt flickebarnshull.” 2 (för sl) rosta kycklingen; ta någon bakifrån.


(lmo) bordell med unga prostituerade.


(sl) kondom. "Runt mitten av 1900-talet var kydong, kudong eller kedong det vanliga ordet för det som på annat hål hette kondom." (Lars-Gunnar Andersson 2021)  Se även kondom.


egentligen  rum med  dålig standard. Enligt SO "Hist.: sedan 1658 av lågtyska küffe med samma betydelse; av ovisst ursprung".   SAOB har "kyffe, horhus".


(euf) förskönande omskrivning för kuk. Se do.


(sl) vitsigt om gylf*. Se även gardin.


(dial) Rietz (1867) har ’scrotum’ (pung) av fornnordiska kyllir; (läder) säck, scrotum*.


(sl) om frigid* kvinna. Även som skällsord om sexuellt oattraktiv kvinna. Se även skåp (3).


(åld) kvinnligt könsorgan. Återfunnet hos Roberg (1718). Se  också kjönespænne.


(fornsvenska kirkia, kyrkia från grekiska kyriakon; som hör till Herren, Herrens hus.) Ordet ingår i en rad ålderdomliga uttryck som går ut på att böter skall betalas till kyrkan när en kvinna blivit gravid före den av kyrkan föreskrivna tiden. Så talade man i t ex Göteborg och Västergötland om att ”kalka” eller ”limma kyrkan”, när mannen eller kvinnan skulle betala böterna. En av uppgiftslämnarna (man f 1856) berättade att ”om någon (man) ställt det så, att fästmön var i grossess fick han betala 3 riksdaler till kyrkan”. I Småland talade man istället om att ”böta kyrkdörren”, laga kyrkdörren; ”om en kvinna fick barn två gånger under samma år, fick makarna betala böter”. I Halland, Lappland och Norrbotten talades det om att ”böta kyrktak(et)”; laga kyrktaket, något som, enligt uppgift från (man f 1864), kunde drabba ett par ”om kvinnan blev med barn inom tre månader efter barnsängen, så fick mannen betala plikt till kyrkan”. Eller så kunde man som i småländska Misterhult få ”lappa kyrktaket”, dvs ”betala en mindre summa om bruden var i olaga tid med barn”. Detta senare enligt kvinna f 1854. Uppgifter från Byrman (1989).


(lmo) en röv lika platt, kall och hård som en kyrkbänk.


(fi) pitt*, kuk. Se också kulli och mulkku.


(dial) slampa, lösaktig kvinna. (OFS)


(knoparmoj) ’cunnus*. ( Palm 1910)  Ordet används än idag.


fornsvenska kysker, kyskhet av medellågtyska küsch; sexuell avhållsamhet. Kanske från latinets conscius; invigd, ren. Kysk ”hist.: sedan slutet av 1400-talet” och kyskhet ”hist.: sedan 1430-50”. Båda uppgifterna från SO. ”Om kyskheten tycks något svår, så måste man få honom att avstå från den, på det att den inte må bli en väg till helvetet — det vill säga en dypöl av synd och ett helvete för själen.” (Zarathustra, iransk religionsstiftare verksam på 600-t f Kr.) ”Så jag älskar kyskheten nu, därför att den är friden som kommer efter knullandet. Jag älskar att vara kysk nu. Jag älskar det som snödropparna älskar snön. Jag älskar denna kyskhet, som är pausen av frid i vårt knullande, som finns mellan oss nu som en snödroppe av kluven vit eld.” (Lawrence 1928) "Naturen måste underordnas kyskheten och det eviga livet. Kyskheten handlade inte i första hand om avhållsamhet, utan om anständighet och ordning." (Bergenheim 2020) Kyrkofader Methodius (död 885) beskriver kyskheten som ”en vårblomma från vars vita blad odödligt hopp utströmmar som en ljuvlig doft.” Jämför okysk.


även kallat florentinskt eller venetianskt bälte samt venusgördel. Ordet kyskhetsbälte ”hist.: sedan ca 1815”. (SO) Dessa bälten var bl a av metall och försedda med en låsanordning och sattes på hustrun för att hindra henne från att vara otrogen när mannen av någon anledning inte var hemma. Nämns första gången år 1405 i en text som heter Bellifortis och då i samband med att kvinnorna i Florens skulle bära dylika bälten. I artikeln Järnridån har fallit (Ottar 3/2012) berättar Tomas Hernstad utifrån denna text bl a om hur detta bälte såg ut: ”Illustratioen av vad som ser ut som en borste fäst i skrevet på en suspensoar* med ett lås intill följs av den latinska texten ’Est flotentinarum hoc bracile dominarum ferreum et durum ab antea sic reseratum’ (ungefär: detta är de florentinska kvinnornas hårda järnbyxor som stängs i fronten).” Nu är det dock mindre troligt att dessa grovt smidda bälten skulle ha varit möjliga att bära. Senare började de dock tillverkas av läder och då kan de ha kommit till användning, vilket referat från rättsfall under 1700- och 1800-talen vittnar om.

De brittiska historikerna James Brundage och Felicity Riddy menar att det är en myt att kyskhetsbälten användes på medeltiden annat än som litterär metafor. Tomas Hernstad anser att ”Idén tros ha dykt upp på 1700-talet, kanske för att synen på källkritik var annorlunda och kanske för att det passade in i idén man hade om medeltiden”. Denna ändrade syn på fenomenet har fått British Museum att plocka undan ett kyskhetsbälte som funnits utställt sedan 1846 och även Brittiska livrustkammaren att avlägsna sina två exemplar av medeltida ”kyskhetsbälten”, båda troligen tillverkade på 1800-talet.


fornsvenska kyss, kyssilse.  Ljudhärmande. Ordet kan härledas tillbaka till minst 1000-talet. På ett revben från Oldenburg (Tyskland) finns nämligen följande ristning: kukr: kus kuntu kys; Kuk kyss kuttan kyss! Se vidare kukr. Ordet omnämns även bl a hos Helsingius: Synonymorum libellus (Sthlm 1587). Av äldre nysvenska kus (Gustav Vasas bibel 1541), fornsvenska kus(s), koss samma som isländska koss. Ett gemensamt germanskt ord t ex tyska Kuss och engelska kiss. Troligen av ljudhärmande karaktär.

Den allra äldsta  avbildade kyssen i Sverige  hittar vi på en bohuslänsk hällristning från bronsåldern, och där man kan se att de båda sexpartnernas ansikten liksom smälter samman i en kyss." (Lindström 2021)

Kyssar kan vara av olika beskaffenhet alltifrån den vänskapsrelaterade kindkyssen till den djupa, erotiskt eggande tungkyssen (djupkyss, fransk kyss oftast om oralsex) med tungorna, ensidigt eller växelvis stimulerande så långt in i munhålan som möjligt. Motsvarande slangord är tungrullare. ”Tacka vill jag en kyss i Sverige. Jag får honom sällan, men då jag får, känner jag honom ända ned i stortån.” (Wallenberg 1781/1960)

Enligt den engelske sexualforskaren Havelock Ellis (1859—1939) härstammar kärlekskyssen från den primitiva moderskyssen och barnets sugning på modersbröstet. Andra menar att kyssen ursprungligen bara var en hälsning eller en symbol för vördnad och underdånighet. Eftersom kyssen är nära förbunden med den sinnliga kärlekens njutningar, blev den en stridsfråga för allsköns moralister och rättskunniga. Inte minst under 1600-talet skrevs tjocka böcker om kyssen. Jurister dryftade om kvinnan enligt tysk-romersk rätt fick låta sig kyssas. Innan sexualupplysningen slog igenom trodde många unga flickor att det räckte med att bli kysst för att bli med barn.

Även moralteologin tar upp kyssen, vilken använd på ”ovanliga kroppsdelar” (t ex bröstet) betraktas som en dödssynd. Också den erotiskt laddade tungkyssen betraktas som syndig. Kyrkoläraren Alphons de Liguori (1696—1787) skrev bl a följande om kyssen i ett av sina moralteologiska verk: ”Kyssar är dödssynder, om de anbringas på ovanliga ställen hos det motsatta könet, till exempel brösten; eller när man sticker tungan i den andres mun; om kyssarna upprepas för ofta eller blir för utdragna, emedan fara därvid är för handen att de köttsliga begären väckas [...] Tillåtna är kyssar när konventionell hövlighet kräver dem som vid sammankomster mellan monarker, vid hälsning på svärmodern eller andra släktingar. Också välviljans kyss är fri från synd.”

”Den kyss som hör till samlaget och framkallar en underbar känsla av vällust skall ha välljud. Det skall vara lätt och långdraget och bildas mellan tungan och den fuktiga kanten av gommen. Det framkallas genom en rörelse av tungan i munnen och genom porlandet av munvätska. Den härligaste kyssen är den som tryckes på fuktiga varma läppar och följs av sugning på läppar och tunga, så att avsöndring av söt berusande saliv framkallas. [...] Denna vätska ger mannen en skälvande förnimmelse genom hela kroppen och är mer berusande än starkt vin.” (Nefzaoui 1982)

”I kyssen ingår både känsel, lukt och smak. Man har vidare sagt att kyssen, som ju företas med munnen — matsmältningskanalens början — är ett uttryck för en önskan att upptaga den älskade i sig —att ’äta av kärlek’. Urmänniskan kände endast till slickande och gnidande: Kyssen genom beröring av bådas läppar anses vara av europeiskt ursprung och av ganska sent datum. Det skall först ha varit genom den europeiska kulturens spridning som även den europeiska läppkyssen blivit mera allmänt känd.” (Olsen 1950)

”Från och med den stunden använde han sina kyssar som ett nytt vapen att öka min förvirring. Han kunde uttänja sina kyssar i oändlighet, men fast han gav mig dem med orörliga läppar, kunde han ändå suga i sig hela min själ. Grymt raffinerad som han var, hade han låtit mig vänta på dem länge nog, och när han nu kände, vilken makt han genom dem fick över mig, förgiftade han mig med dem.” (Ramos 1946)

Bengtsson (1993) berättar att ”den franska kyssen är synnerligen innehållsrik och närande”. Han visar också, med utgångspunkt hos den franske kyssforskaren Martin Mourier, ”att en genomsnittlig kyss à la français innehåller 9 mg vatten, 0,7 mg äggviteämnen, 0,18 g organiskt material, 0,7 g fett, 0,45 g salt samt 20 000 bakterier. Kyssbakterier är emellertid harmlösa, har det visat sig. Med lite läppstift på, elimineras dessutom alla risker.” Ulf Ellervik talar om 80 000  bakterier i sin bok Äckligt (Fri Tanke 2020) i varje djup kyss.

Som religiös och magisk handling har kyssen spelat en stor roll. Så kysser muslimerna den svarta stenen i Kaba i Mekka medan de kristna kysser t ex krucifix, bibeln och biskopsringar. Den ursprungliga avsikten torde ha varit att överföra en del av kraften från det kyssta föremålet till den som utdelar kyssen.

Långt ifrån alla folk använder sig av kyssen. Kineserna tar avstånd från kyssen och japanerna anser den vara ”en oaptitlig sed”. Invånarna på Tongaöarna har inte heller mycket till övers för kyssandet. När de för första gången ser européer kyssa varandra lär någon häpet ha utropat: ”Se på dem, de äter varandras snuskiga saliv.” Och något ligger det i påståendet, eftersom bakteriefloran i munnen är rikare än den i analöppningen. I Ryssland utfärdade folkkommissariatet 1924 ett ”kyssförbud” för hela Sovjetunionen, något som särskilt riktade sig mot den gamla bondeseden att kyssas vid varje möte. I London upprättades 1926 ett ”Kvinnoförbund mot kyssen” vilken följdes av en ”Antikyss-Liga” i Paris.

Ordet kyss kan också, särskilt av forna tiders diktare, användas som ett kodord för samlag. Serenius (1757) har i sitt engelsk-svenska lexikon exemplet ”to kiss a woman or to lie with her; njuta et qwinfolk.” Det finns ett talande italienskt ordspråk ”Donna bassata, mezza civiada; Kysst kvinna, halvt tagen”. Och Swedberg (1720-t) menar att ”Kyss med gewalt (våld) smakar som egg vtan salt.”


(euf) kyss mig i röven (arslet). Holm (1980) berättar att uttrycket var vanligt i vissa kretsar i slutet av 1800-talet och tillhörde reportoaren i skämttidningarna efter sekelskiftet. Senare har uttrycket tillskrivits en häradshövding Rotlieb som enligt anekdoten använt det under en rättegång i januari 1914, där de båda italienarna Valente och Jaconelli, misstänkta för mord, frikändes tack vare sin advokat, häradshövding Axel Carlsson. De båda frikända blev så glada över den friande domen att de ville kyssa domaren Rotlieb, som då lär ha sagt: ’Kyss inte mej, kyss Karlsson!”